Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Andalasia
Locul în care fericit trăiești
Amintește-ți mereu de Andalasia
Și nu vei uita vreodată să zâmbești
Bonjour!
Odată ca niciodată, într-un regat magic numit Andalasia,
într-o pădure a fost găsită o copilă.
În absența mamei și a tatălui,
copila a fost crescută de animale, care au iubit-o ca pe puiul lor.
Numele ei era Giselle.
Giselle a ajuns o tânără frumoasă,
cu inima plină de iubire și având o dorință secretă.
Un sărut plin de iubire am visat
Să-mi apară un prinț în cale am sperat
Și într-o bună zi i-a furat inima celui mai curajos prinț din Andalasia.
Dar apoi, Giselle a fost împinsă de regina cea rea printr-un portal
și a ajuns într-un regat ciudat și foarte haotic, numit…
New York City
Acolo l-a cunoscut pe Robert, un avocat cu ochi misterioși
și o fiică pe nume Morgan, care vedea magia pretutindeni în jurul ei.
Giselle și Robert s-au îndrăgostit și au trăit…
Fericiți până la adânci bătrâneți
Tată!
- Mai citește-ne o dată, tată! - Hai aici!
Dacă v-aș spune că acesta nu e sfârșitul poveștii?
Am auzit povestea de un milion de ori. Așa se termină întotdeauna.
Ați auzit doar o parte.
Magie în New York
Giselle n-a fost veșnic fericită în New York.
Poftim?
În căutarea magiei
Nu sunt foarte mândru de rolul meu, dar băgați-vă în pat și v-o citesc.
Povestea aceasta începe acolo unde s-a sfârșit prima:
în regatul New York, după „veșnic fericiți”.
După? Dar nu există „după” după veșnicie.
Te căsătorești și pe urmă nu se mai întâmplă nimic.
În lumea asta, nu. Dar acolo se întâmplă tot timpul câte ceva.
Giselle a trăit așa câțiva ani.
Morgan a crescut și Robert și Giselle au făcut un copil.
O fetiță minunată, pe nume Sofia.
O perioadă, Giselle a simțit că are tot ce-și dorește.
Dar situația a început să se schimbe.
Cu atâtea lucruri pentru copil, castelul lor de vis devenise neîncăpător.
Și munceau atât de mult,
încât simțeau că erau blestemați să adoarmă epuizați seara.
Dar cea mai complicată situație era cu Morgan.
Ajunsese, așa cum se spune în acea lume, o adolescentă.
Giselle avea impresia că fata se refugiase într-un loc unde ea nu ajungea.
Cu atâtea schimbări, Giselle simțea
că viața în regatul New York nu era tocmai o poveste.
Și atunci a zărit un semn.
Monroeville Povestea ta începe aici!
A înțeles că fericirea veșnică ar putea fi în altă parte.
Giselle și Robert au început să caute un alt final fericit.
Albume foto
Aleea Albinelor 18 Monroeville
LIVRĂRI - MUTĂRI - DEPOZITĂRI
- Următoarea oprire: Monroeville! - Unde naiba e Monroeville?
Nu știu. Dar sigur e mai bine decât aici.
Știu că schimbarea poate speria, dar poate fi și palpitantă.
Gândiți-vă că veți cunoaște oameni minunați
care vă vor iubi la fel de mult ca mine.
Nu uitați, când avem nevoie de un prieten, ce facem?
Morgan, poți să ne ajuți și tu?
Ajut, le spun tuturor pe internet că sunt răpită. Toți zic că e o tragedie.
Mulți oameni se mută în suburbii și sunt extrem de fericiți.
Eu eram extrem de fericită aici. Ești de acord, Sofia?
Nu mă ajuți deloc!
- Cine se bucură de noua aventură? - Mă bucur de nu mai pot!
- Erai… sarcastică. - Sarcastică, da!
Morgan, te asigur că Monroeville e locul perfect.
Poate pentru tine, dar nu pentru mine.
- Morgan… - Lasă-mă cu discursurile!
Dacă trebuie, să plecăm odată!
Așa sunt adolescenții. Va fi bine.
Sper!
- Ne-am făcut amintiri magice aici. - Da. Și ne vom mai face.
Dacă am învățat ceva cunoscând o prințesă de pe un afiș,
acel lucru e că uneori trebuie să riști.
Începem o viață nouă!
Și-au făcut bagajele și s-au mutat…
Într-un loc unde nimic nu te conturbă
Nu te disturbă
Într-un regat plin de magie
Numit suburbie
BUN-VENIT LA MONROEVILLE Povestea ta începe aici!
Nu e minunat?
Seamănă cel mai mult cu Andalasia!
Casa noastră e ca un castel, eu voi avea camera mea.
Mi-ai zis de o mie de ori.
Priviți!
Nu se știe, Morgan! Poate că vei găsi aici magia cu care am crescut eu.
Am ajuns!
- Minunat, au ridicat zidurile! - Zidurile erau dărâmate?
Frate…
Interesant castel!
Suntem în urmă cu lucrările, trebuie să-ți imaginezi.
- Avem un copilaș nou în oraș! - Dacă știam, veneam cu daruri.
- Știm să-i adormim, dacă ai nevoie. - Mulțumesc! S-ar putea să apelez la voi.
- Mergem să ne vedem casa? - Da!
Face parte din aventură!
Pa-pa!
Aia merge în living! Mersi!
Nu e o aventură, e o groapă de gunoi.
O groapă plină cu aventuri.
Dă-mi-o pe mica prințesă și hai să-ți arăt casa.
E-n regulă! Haide!
Eu merg să văd dacă nu mă mută vreun hamal înapoi la New York.
Știu că e greu s-o iei de la capăt în alt loc. Am făcut-o și eu o dată.
Nu intenționat, dar am aflat că trebuie să privești totul din perspectiva corectă.
Vai, nu…
- Hai să-ți arăt! - Te rog, chiar nu-i nevoie…
- …să cântăm. - O luăm de la-nceput
Va fi o viață mai frumoasă ca-n trecut
Ai grijă!
Sub soarele strălucitor și cerul senin Visurile noastre se împlinesc câte puțin
În curtea cu trifoi cu patru foi Vom înflori cu muguri noi
Și viața ne va aduce-ndată
Mai multe bucurii ca niciodată
Și mai multă magie
Scuze!
Să avem un castel suntem binecuvântați Când despachetăm o să cântați
Vom fi prieteni buni cu ratoni poznași Cu căprioare și cu iepurași
Doamne…
Departe de gălăgie ne regăsim Dorințele ni le-mplinim
Și cele mai nesuferite păsări vor cânta
Și voi repeta
Luminile orașului în urmă vom lăsa
Vom merge cu bicicleta și zmeie vom înălța
De-acum vom locui
În suburbii
Și vom fi
Și mai vrăjiți
N-am nimic!
Cred…
- Ține ochii închiși! - Nu-i deschide!
- Mi-e frică. Am ochii închiși. - Nu te teme. Am ajuns. Gata?
- Da. - Deschide-i!
Vai de mine!
Este… într-un fel!
Știu, m-a luat valul, dar poți să schimbi orice.
Dar voiam să ai o cameră numai a ta.
Copacul amintirilor lui Morgan
I-a pus să promită că o termină.
E frumoasă, mamă.
Serios?
În curând ne vom simți ca acasă aici, vei vedea.
Da…
E minunat, scumpa mea.
Nu…
Închide-l!
- Lucrurile mele! - Stinge flacăra!
- Ce… - Ia o pătură!
- Stinge-l! - Ai grijă!
Nu pot! Aici sunt toate hainele mele!
Alo!
- Cunoaștem pe cineva aici? - Nu, dar am putea!
Ești daltonistă? Nu e verde, e turcoaz.
Ăștia sunt pești?
Sper că nu deranjăm! Era deschisă ușa. Giselle și Robert, nu? Și Morgan.
Și micuța Sofia!
- Da, de unde știți? - Malvina Monroe.
V-aș fi vândut casa asta, dar eu mă ocup de case mai luxoase.
Rosaleen și Ruby!
Ce bine miros!
- Giselle… - E minunat!
- Ea a făcut tot. - Chiar și coșurile.
Serios?
- Țes. - Ce drăguț din partea ta!
- Și cam ciudat. - Morgan, hai să le ducem în bucătărie.
- Mulțumim! Încântat de cunoștință! - Pa!
Am și eu un copil de vârsta ei. Nimic nu-i convine!
- Dar tot e lumina ochilor mei. - A ochilor tuturor.
Mai degrabă a întregii fețe!
Dacă aveți nevoie de ceva, eu sunt omul vostru!
Cunosc orașul mai bine ca oricine.
E modestă. Orașul e așa cum e datorită ei.
E ca o regină aici.
Mă simt foarte onorată!
Orice oraș ar trebui să aibă o regină.
Exact!
Noapte bună!
Prima zi n-a fost tocmai cum am sperat.
- Poate trebuia să mai așteptăm o lună. - Am amânat de trei ori. Ne vom acomoda.
Ascultă! E mult mai frumos decât pe Bd. 5!
Nu e, se aude mult mai tare.
Greierii au compus cântecul pentru noi, ca să ne ureze bun-venit.
Ar trebui să le construim un hotel. Nu cred că au așa ceva.
Ne-am mutat aici ca să avem mai mult loc, dar dormim într-o cameră.
- Știu… - Morgan, am discutat.
Doar până iese fumul din camera ta.
Da.
Iată-ne aici, o luăm de la-nceput
Mamă!
Bine.
De ce ai pus alarma? Încă e noapte!
Acum sunt navetist.
Cum se aprinde focul?
Gata, scumpo!
Foc!
Nu!
E o dimineață minunată, nu-i așa?
Trebuie să aranjăm cutiile astea!
Am întârziat! Nu mă pot obișnui cu naveta. Mulțumesc!
O să-mi pun frișcă…
Doamne, ce miroase așa?
Bună dimineața! Ți-am făcut…
- Pâine prăjită. - Da.
Ce minune, un tricou a scăpat întreg!
- Scuze! Ai pățit ceva? - Nu se poate!
- Doamne! N-am nimic. - Te-am ars?
- Nu, dar e singura ținută rămasă. - Scuze!
Regele și regina din Andalasia?
Nancy! Edward! Ce faceți aici?
A trebuit să construim un portal către casa voastră!
- O fetiță! - Bună!
Robert!
Felicitări pentru creșterea descendentei tale.
Mulțumesc!
Stați într-o casă… Sunteți săraci?
- Edward! - Nu suntem săraci.
E „renovabilă”.
- Da, suntem… - Înțeleg, renovabilă!
După ce țăranii vor săpa șanțul și vor adăuga o turlă
și un balcon de unde vei putea cânta scăldată de lumina lunii…
- Înțeleg. - Acestea fiind spuse, am plecat!
Pa!
Hai să vă arăt casa.
Robert!
- Cred că ți-ai uitat sabia. - Nu am sabie.
Credeam că, dacă ai ajuns boier,
- …îți trebuie sabie. - Sunt tot avocat.
Ce tragic! Cred că ești disperat să faci ceva.
- Fac multe lucruri. - Desigur.
Trebuie să te ții tare când ai o viață așa de anostă.
Poate te ajută asta.
- Ți-o dau ție. - Nu! Nu pot s-o iau!
Dar trebuie! Eu și sabia asta am tăiat multe fiare.
Clipe magnifice ce mi-au pus la-ncercare trup și suflet!
Să fie la fel și cu tine.
Mulțumesc.
Numai bine!
Mulțumesc, țărane.
I-am ratat ziua de naștere luna trecută, dar trebuia să fim siguri
că fina regelui și reginei din Andalasia
primește asta.
O baghetă fermecată andalaziană!
- Ce baghetă? - O baghetă fermecată andalaziană.
- Am auzit de ele, dar n-am mai văzut. - Când nașii tăi sunt regele și regina…
Trebuie să facă ceva special.
Vă aducem bagheta fermecată Cel mai magic instrument
Să vă aducă fericire-n dar
Dar avem un avertisment
- În Andalasia vorbește cineva normal? - Nu dacă putem cânta.
Iată magia din Andalasia
Ascunsă-n bagheta fermecată
Vă aducem magie din Andalasia
În lumea asta mohorâtă
O să-i placă bagheta asta fermecată
Se va distra de minune cu bagheta minunată
Dar nu uitați, poate fi folosită
Doar de un andalazian băiat
Sau fată
Ea e finuța noastră andalaziană
Cu acest dar din Andalasia
Când va dori să-și împlinească visul
Va folosi magia din Andalasia
Și dacă are-ntrebări Consultați pergamentul
Pergamentul?
Îi puneți o întrebare și răspunsul va apărea.
Sau, pe tărâmul acesta… îl citiți.
Cum poți trăi aici?
Ce zici? Ești o adevărată fiică a Andalasiei.
Dacă n-aveți o baghetă pentru o fiică vitregă a Andalasiei, merg să mă schimb.
Da, o să caut în dulapul tău,
sigur găsesc multe chestii drăguțe cu care să fac furori la noua mea școală.
Da!
Uneori spune ceva, dar vrea să spună exact contrariul.
Niciodată nu-mi dau seama. Da…
Așa sunt adolescenții.
- Te simți bine? - Da, sunt bine.
Doar că…
Viața nu e mai ușoară în Andalasia?
N-aș spune că e mai ușoară. Avem dragoni, căpcăuni care se revoltă…
Acolo, cel mai greu e să găsești fericirea veșnică.
Restul pare ușor.
- Lumea asta e foarte diferită. - Așa e.
Fericirea veșnică e aici mai mult un concept decât ceva real.
Serios? Ce trist!
Cred că, dacă lumea asta nu ți-e pe plac, trebuie s-o schimbi.
- Nu e atât de ușor. - Prostii!
Dacă cineva poate să scoată ceva din asta, aia e Giselle.
GARA MONROEVILLE
Am ajuns!
Aia o e sabie?
Da…
Îți zic un pont. Cere „fără pungă, ambalat dublu”.
Și data viitoare lasă sabia acasă.
Nu-l băga în seamă. Fă ce vrei tu. Iei trenul ăsta zi după zi…
Zi după zi după zi după zi…
Și apoi mori.
Asta-i realitatea.
Trenul Metro North spre Gara Centrală. Urmează stația Poughkeepsie.
Intru! Ține-mi un loc!
ȘCOALA GIMNAZIALĂ
Mă simt ca un buchet de flori dus unui bolnav.
Nu vorbi prostii, ești superbă.
Florile de pe fustă scot în evidență celelalte flori de pe fustă.
Super!
- Vai de mine! - Frumos! Mult mai bine decât anul trecut.
Chiar se implică!
TYSON MONROE PRINȚUL MONROE-FEST
- Felicitări! - Mulțumim.
Chiar vă pricepeți să coaceți!
- Strângem fonduri. - Pentru Monroe-fest? Ce-i asta?
Cel mai mare eveniment al anului. Malvina îl organizează.
E spectaculos!
Vor fi jocuri și un concurs pentru prințul și prințesa festivalului.
Fiul ei, Tyson, a câștigat trei ani la rând.
- Chiar și când și-a rupt picioarele. - Nu e trucat, te asigur.
Sună minunat! Ador festivalurile! Acolo de unde vin se țineau tot timpul.
De obicei erau întrerupte de forțe ale răului,
dar când nu se întâmpla asta uneau comunitatea.
- Vă ajut cu plăcere dacă e nevoie. - Eu zic să profitați.
Odată a făcut o pădure din M&M și a trimis-o la școală cu un porumbel.
- Exact! - N-o întrece nimeni în așa ceva.
Chiar așa?
Sună!
Morgan… O să te descurci de minune.
Mulțumesc.
Să crezi în tine!
Ce-a fost asta?
Știi, Giselle, dacă ai timp, mi-ar face plăcere să bem o cafea
și să-mi spui mai multe despre operele tale din M&M
sau orice altceva e de știut despre noii noștri concetățeni.
Ar fi drăguț. Mulțumesc!
- Ai grijă! Te scuz! - Tipic pentru prima zi!
O avea de postat urgent un selfie.
- Tu ești fata de la New York! - Morgan. Și tu ești Tyson de la brioșe.
Ai cunoscut-o pe mama! Da, încerc să ignor ce face, exagerează.
Imaginează-ți-o plină de magie și cântând la drive-through. Exact!
Tyson! Haide!
Hai, frate!
Uite cum e îmbrăcată!
Ce de floricele!
Un cappuccino mare cu cinci espressouri.
Poftim!
Acum, să vedem…
Ceai…
de mușețel… Nu!
De hibiscus!
Exact! Are dreptate!
Edgar știe tot. E ochii și urechile mele.
Mulțumesc!
- Vă mișcați repede! - Mergem unde ne trimite ea.
După cum vezi, Giselle, orașul ăsta e ca o mare familie.
Ca în orice familie, fiecare are un loc, înțelegi?
Dacă îți găsești locul, Monroeville poate fi orice îți dorești!
Cred că ai dreptate.
Mă bucur că vă place! Să punem și muzică?
BUN-VENIT, GREIERILOR
Bună, Morgan! Cum a fost?
Bine.
Asta-nseamnă că n-a fost bine?
Nu mi-a vorbit nimeni, am avut timp de mine. A fost drăguț.
Eram sarcastică. A fost oribil.
- Puțin sclipici poate repara tot. - Oricum e vechi, ce rost are?
E copacul amintirilor, iar în Andalasia avem o vorbă.
„Amintirile au cea mai puternică magie.” Știu.
Nu cred că se aplică și aici.
Morgan…
Știu că n-ai vrut să vii aici.
- Dar acordă-le o șansă, va fi mai bine. - Și dacă nu va fi?
M-aș putea duce la New York, să fac naveta cu tata.
A trecut doar o zi!
- Trebuie să-ți găsim locul. - Nu facem nimic, bine?
- Trebuie să trec prin asta singură. - Bine.
Nu mai sunt mică. O să mă descurc.
„Ne vedem la școală. Mi-a venit o idee grozavă.”
Nu-i a bună…
Poftim…
Votați-o pe Morgan! E nouă la școala asta.
E o prietenă minunată!
VOTAȚI MORGAN
Mă bucur că vă plac!
Poftim! Votați Morgan!
- Ce faci? - M-am gândit la ceva.
În Andalasia avem tot timpul festivaluri.
Toți îi cunosc pe prinț și pe prințesă. Așa te vor cunoaște toți!
Ți-am spus că o să mă descurc singură.
De ce nu mă lași?
Morgan!
Regret, Giselle, dar nu poți pune o tarabă în școală dacă nu ești în comitet.
- Scuze, n-am știut. - Acum știi!
- Doamnelor! - Cu plăcere!
Scuze!
Brioșele arată delicios!
Luați tot de aici!
N-a întârziat niciodată atât fără să sune. Cred că și-a închis telefonul.
O pedepsesc!
Mai știi când am făcut ăsta?
Mă ruga în fiecare seară să-i spun povești din Andalasia.
Îi plăceau cele despre copacul magic al amintirilor, le adora.
- Nu știu ce s-a întâmplat. - Nu s-a întâmplat nimic.
- Așa sunt adolescenții, nimic mai mult. - Ba e mai mult…
Eu nu mai cânt cântecele potrivite. Și când fac brioșe, totul o ia razna.
Mă pricepeam să fac de toate!
Va fi mai bine. Dar ai răbdare.
Robert, tu ești fericit aici?
Abia ne-am mutat.
Când ai fost cu adevărat fericit ultima dată?
Păi…
Nu sunt nefericit.
Dar uneori mă întreb…
dacă nu voi irosi timpul
mergând cu trenul zi după zi, tot restul vieții.
- Morgan! - Unde ai fost?
- La New York. - Singură?
Merg singură cu metroul de la 13 ani. Să ne liniștim.
Nu-mi spune să mă liniștesc!
- Unde ți-e capul? - Nu știu.
Poate trebuia să mă lași unde-mi era locul.
- Locul tău e aici! - Ba nu!
Știu că vrei să trăiești într-un loc de poveste, dar noi nu vrem.
- Stăm aici… - Enervează-te pe mine, nu pe ea!
- Urăsc idiotul ăsta de oraș! - Nu vorbi așa cu mama ta!
Mama mea?
Nu e mama mea. E mamă vitregă.
Asta va fi toată viața.
- Mamă vitregă? - Nu vorbește serios.
Cred că a vorbit serios.
- Nu pot schimba lucrurile. - Giselle!
Odată ca niciodată, când eram în Andalasia
Regulile erau clare, culorile erau vii
După ce fericirea veșnică o găseai
Știai că veșnic fericit vei fi
Dar am venit aici Chemată de-al iubirii sărut
Prințul mi-am întâlnit Și soția lui am devenit
De ce fericirea-mi veșnică s-a sfârșit?
Viața de poveste mi-a lipsit
Când zi de zi te trezești
Și simți că trăiești
Iar fetița ta nu te face
Să te detești
Credeam că am aflat Un loc în bine schimbat
Dar n-am făcut nimic, doar greș am dat
Locul nu-mi găsesc, ce pot să fac?
O viață de poveste n-am aflat
O viață de poveste n-am aflat…
Pip! Vechiul meu prieten!
Bună, Giselle!
- Giselle, îmi pari tristă. - Știu.
Îmi doresc…
Ce îți dorești?
- Bagheta fermecată! - Ai o baghetă fermecată aici?
- Acesta e răspunsul! - Sper că știi ce faci!
O dorință îmi pun În acest loc nebun
Unde durerea doare ca un pumn
Îmi doresc să trăim zile bune
Cântecele florilor în aer să răsune
Căpcăunii și dragonii și tot ce rău este
Să ne dea o viață de poveste
Îmi doresc o viață
De poveste!
- Cred că n-a funcționat. - Poate că e mai bine.
- Ei bine…
- Mâine e o nouă zi. - Așa e.
Rămâi să dormi aici. Avem niște crenguțe comode.
- Bine! - Da!
Mă bucur că ești aici.
Bună dimineața!
Bună dimineața, Giselle!
Mă tem că nu e o dimineață atât de bună.
Atunci trebuie să o faci tu să fie bună!
Știți ceva? Aveți perfectă dreptate! O să…
Ești foarte veselă azi!
Masa o pregătesc
De cafea mă-ngrijesc
Nu pot vorbi, ouăle le prăjesc
Vai de mine!
Omleta o amestec
Sucul de fructe e gata și zâmbesc
Vrei pâine de secară sau un chec?
Morgan?
E o nouă zi și treabă avem
Să frecăm și să măturăm Ce plăcere e să curățăm!
Din beci până-n pod De bucurie nu mai pot
Facem treabă și cântăm Podeaua s-o spălăm!
Giselle, ești mai frumoasă decât ieri!
E o nouă zi, o aventură fermecătoare
O șansă să-mi pun curajul la-ncercare
Ce zi însorită și ce mic-dejun perfect
Nu aruncăm nimic, mâncăm totul direct
Perfect!
Pe loc înfulecăm Apoi deloc nu stăm!
- Mobila o mutăm - Fericirea o căutăm
Cu o viață de poveste ne delectăm!
Am plecat! Pornesc într-o nouă aventură!
Am șansa să-mi dovedesc curajul eroic, ca apoi să mă-ntorc acasă, la familia mea,
strălucind după o zi plină de realizări!
Ai grijă!
Plec și eu, dar nu fără micul meu ajutor!
Mereu am spus că muncile casnice sunt o aventură.
Crenguțele alea mi-au terminat șalele!
Vorbesc! Cum de vorbesc?
Pip, dorința pe care mi-am pus-o aseară s-a împlinit!
- Cum adică? - Avem o viață de poveste!
Jeleuri săltărețe! Suntem vrăjiți?
Ce să fac?
Ia te uită!
Privește în jur Viața va fi plină de iubire și zâmbet
De-acum așa va fi și vom primi
Spre fericirea veșnică bilet
- Bună dimineața!
Tot orașul râde și e o poezie
În Monrolasia viața-i fantezie
- Doamnele dansează - Bărbații cântece visează
Dacă te distrează Vino și ne vizitează
Aici nimic nu te demoralizează
PĂLĂRIA FERMECATĂ
Fiecare zi e plină De fantezii și lumină
Și tot ce ne face ziua senină
Când ai o viață ruptă din poveste
Nimic mai minunat nu este
Este exemplară
Extraordinară
Viața de poveste
A noastră este
SORBITURA REGALĂ
BRUTĂRIA MARY POPOVER
- E regina! - Monrolasia are regină?
O regină?
Și e o regină care face vrăji! Sunt haioase.
Nu știu cât de haioasă pare.
Giselle, sunt încântată să te văd!
Faci ultimele cumpărături pentru diseară?
Ce e diseară?
Majestate…
- Pentru festival, milady. - Festivalul! Se ține?
De ce nu s-ar ține?
Nicio forță de pe pământ nu-l poate opri.
E micul meu dar pentru supușii mei.
Desigur, Majestate.
Ce jucărie interesantă!
Ocupă-te mai departe de petrecere.
La urma urmei, la prăjituri te pricepi cel mai bine, Majestate.
Ce obrăznicie!
Mare obrăznicie!
Acadele țopăitoare, ce-a fost asta?
Știți, tocmai mi-am dat seama
că e primul festival din Monrolasia la care ia parte.
Trebuie să-ți iau o rochie. Ar trebui să ne grăbim!
Ne vedem diseară, Majestate.
Se întâmplă ceva cu ea.
Vreau să știu ce.
Majestate!
Majestate…
Afară, toată lumea!
Afară!
Oglindă, oglinjoară,
cine-i cea mai puternică din țară?
- Oglindă? - Nu.
Oglindă!
- Nu ai auzit întrebarea? - Ba am auzit-o, Majestate.
Dar nu vreau să sfârșesc spartă pe podea dacă pot să evit.
Spune-mi cine e!
Dar mereu apari tu…
Probabil n-a înțeles bine.
Am spus cea mai puternică, nu cea mai drăguță.
Ce zăpăcită…
Îmi cer scuze, Majestate. Nu știu ce se întâmplă.
Știu eu. E bagheta aia despre care nu zice nimic.
E plină de magie! Și un prost își dă seama.
Voi două! Aduceți-mi-o!
Stai… Adică să o furăm?
Da, Majestate!
Dar…
Giselle, ce ai făcut?
Rochiile sunt altfel față de când era să devin prințesă.
Cum arăt?
Morgan, arăți minunat!
Tu ce zici?
- E frumoasă. - Atunci o luăm!
- Nu-i nevoie, sunt sigură că e scumpă. - Cum să nu!
Mereu mi-am dorit să petrec așa o seară cu tine. Va fi perfectă.
Iar acum, pantofi!
Dnă Giselle, trebuie să-ți găsim și ție o rochie.
- Nu, mulțumesc, n-am nevoie. - Prostii!
Acestea sunt unice! Presărate cu praf de zâne!
Vei străluci ca stea!
Sunt foarte sclipicioase. Dar nu am nevoie…
Doamnă Giselle?
Doamnă Giselle, e totul în regulă?
Știi, mă gândeam…
Chiar am o siluetă potrivită.
Cea mai frumoasă clepsidră ar crăpa de ciudă.
Le încerc pe toate!
Ce miroase așa?
Eu miros! Știi de ce? Am căzut în canal.
- Ai cumpărat tot orașul? - Nu sunt toate pentru mine.
Serios?
Imaginează-ți-o pe Morgan, frumoasa balului…
În asta!
- Păi… - Deci?
Așa…
Mai la dreapta…
Arată… altfel în lumina asta!
E cu… aerisire.
Ce s-a întâmplat? S-a rupt!
- Nici slujnica nu ar purta-o! - Eu n-aș fi zis așa.
N-o judeca.
- Poate pot s-o repar. - Nu!
Gata!
Mă întorc la magazin, să le cer explicații!
Merg la piață, apoi o să am timp să mă pregătesc pentru festival.
Mulțumesc pentru tot, mamă vitregă!
Mamă vitregă?
Nu…
Ce e?
Părul e atât de sus și decolteul e atât de jos!
Sigur că vreau să poarte niște cârpe, așa fac cei ca mine.
Care oameni ca tine?
Nu se poate, Pip…
- Mă tem că dorința mea mă transformă… - Cum?
- Mă transformă în… - În ce?
- Într-o mașteră. - Serios!
De fapt, da, îmi dau seama.
Nu se poate! Pip!
Mai încet! Unde mergem?
- Cine stă în vizuina asta? - Morgan.
Fiicele vitrege locuiesc mereu în poduri sau beciuri.
Pip, știi ce înseamnă asta? Că eu sunt ticăloasa din Monrolasia!
- Nu ești singura. - Nu poate exista decât o ticăloasă.
Nu socotim supușii sau animalele.
Sau ticăloșii despre care afli prea târziu.
În Monrolasia e altfel.
Ești tu și mai e regina malefică pe care ai creat-o.
- Malvina? Nu e malefică, e… - Ai văzut cum era îmbrăcată?
Ce gesturi pompoase făcea și ce privire de nebună avea?
Nu se poate…
Retrage-ți repede dorința, până nu…
Pip?
Nu mă simt prea…
Ce ai pățit?
Pip! Mașterele nu au ca prieteni veverițe simpatice…
Au pisici! Malefice!
Nu pot fi o pisică malefică! Astea mănâncă veverițe!
Mi se face rău!
Sigur mă așteaptă o aventură aici.
Un strigăt de ajutor!
În sfârșit!
Ce facem?
Eu nu merg acolo!
Eu sigur nu merg!
- Ești spintecător de dragoni? - Așa cred.
Nu vă temeți, voi spinteca fiara!
Eu n-aș face asta. E imens!
Și nervos.
Un dragon imens și nervos e tocmai ceea ce căutam!
Nu va dura mult!
Înainte!
Ai mai făcut așa ceva?
Normal că am… am spintecat mulți dragoni!
Ce arde…
Voi persevera! Voi învinge fiara fricoasă!
Eu voi…
Nu te supăra, poate vrei să-ți cauți altceva de lucru.
Ce faci?
Nancy a zis că, dacă avem probleme, trebuie doar să întrebăm.
Bun-venit în aventura baghetei fermecate!
Dacă aveți întrebări, întrebați și voi apărea!
- Salut! - N-avem timp de așa ceva!
Gata, pisi!
Scuze, prietenul meu e cam agitat
fiindcă trebuie să-mi retrag o dorință cât mai curând.
Nu-ți place ce ai primit?
Mi-am dorit o viață de poveste și orașul seamănă acum cu Andalasia,
dar eu mă transform încet într-o mașteră.
Iar eu voi ajunge pisica ei malefică.
Ai schimbat lumea! Ai schimbat lumea?
Știi de câtă magie e nevoie pentru asta? De unde crezi că vine atâta magie?
Din Andalasia!
Lumea se va sfârși! Trebuie neapărat să-ți retragi dorința!
Succes!
Vreau să știu cum să-mi retrag dorința!
Bun-venit în aventura… Tot tu ești?
Există un interval de timp în care dorințele se pot retrage,
în caz că te răzgândești.
Bine că nu ești complet malefică! Ai grijă cu ciucurii!
Hai să vedem unde am ajuns.
- La maștere. Sunt malefice. - Sună bine!
Deja ești acolo. Alte trei trăsături sunt vanitatea…
Nu sunt vanitoasă, dar îmi stă bine cu orice.
Iată! Cruzimea și ambiția.
Se pare că ceasul încă ticăie.
- Bine! - La ce ceas te referi?
Ar putea fi orice. Ai văzut petale care cad? Nu?
Dar un orologiu care bate până la miezul nopții cu un sunet amenințător?
E un clișeu, dar e clasic.
Auzi, aia nu-i litieră, e casa mea!
Dar nu te teme. Dacă-ți retragi dorința înainte de miezul nopții, e în regulă.
Ce e la miezul nopții?
La cea de-a 12-a bătaie a ceasului, vraja e instalată
și nimic nu va mai fi ca înainte.
Asta înseamnă că dorința ta rămâne permanentă.
Pentru totdeauna-una-una…
Am făcut asta pentru efect dramatic.
Permanentă?
Ca să retragi dorința, trebuie folosită bagheta pe care scrie „baghetă”.
- Unde e? - E chiar…
A dispărut!
- Nu! - Mult succes! O să ai nevoie.
- Grăbește-te, deja e… - Ora 14:00!
Asta înseamnă cruzime.
Nu, nu putem permite așa ceva, trebuie să ne împotrivim.
Nu sunt o pisică malefică!
Rămâi aici. Trebuie să opresc totul cumva.
Iar eu trebuie să ling aici, nu știu de ce.
Aoleu, ce nasol e!
LUMÂNĂRILE LUI LUMIERE
Totul va fi bine! Ne trebuie doar puțină magie.
Cum spunem în Andalasia, „magia repară tot”.
Sau strică? Dar găsești magie ca să retragi magia.
- Și totul se rezolvă. - Bună!
Măcar arătăm bine! Nu asta contează acum!
Vorbește în numele tău! Lui Robert sigur o să-i placă.
Dacă nu-l spintecă cineva.
Nu, are dreptate! Adică eu am dreptate.
Se crede prinț și are o sabie. Cine știe ce va întâlni în cale.
Sau Morgan…
Deși tinerele nu pățesc nimic în Andalasia.
Cântă, culeg flori,
uneori sunt închise într-un turn sau o temniță sau sunt răpite de troli
sau de vrăjitoare! Vai!
Ce drăguț!
Mulțumesc.
Ce rochie!
Cum e îmbrăcată?
Bună dimineața, Morgan! Ești gata de festival?
Sigur. Mama mea vitregă mi-a cumpărat o rochie nouă.
- N-a făcut niciodată așa ceva. - Totul e perfect!
Se apropie un festival O să fie distractiv
Voi pune flori uscate În umbrare parfumate
Ca să fie mai festiv
Va fi veselie-n curte Pe holuri se va valsa
Nu-i așa că va fi perfect?
Nu crezi că va fi perfect?
Ba da!
Așa e-ntotdeauna
E o perfectă dimineață-n Monrolasia
Copii senini se joacă sub cerul senin
Păsările în copacul stufos Cântă cel mai frumos
Totul e perfect Sufletul meu de ce nu e plin?
Îmi cunosc rolul Îl duc la capăt în fiecare zi
Nu-i las să vadă ce e-n sufletul meu
Dar în inima mea nu pătrund Unde multe se ascund
Căci ce e perfect nu e pe gustul meu
Inima mea tânjește după aventură
Romantism dorește inima mea
Și în secret mi-aș dori Să salvez din viața mea o zi
Aș face-o dacă vreodată aș putea
În perfecta dimineață din Monrolasia
Mă străbate un fior
Simt că poate azi e acea zi
Când chiar după colț se va ivi
O schimbare, să-mi vină-n ajutor
Ceva palpitant și imperfect
Dar de-a dreptul perfect
Pentru mine
Niciodată perfectă nu mi-am dorit a fi
Vreau doar să fiu și să fac ce știu
Că e perfect în această zi
Fructul ăsta e foarte moale azi.
Atunci ai grijă, fructul dragonului ar putea fi…
Morocănos!
Curmale, smochine și fistic!
Te ajut, drăguță?
Ai ceva care inversează o vrajă pe care n-ai vrut s-o faci? Poate o cataplasmă?
- Sau un unguent, astea sunt mai tari. - N-am unguente.
Asta îți curbează genele.
Gene curbate! De ce nu?
Nu! N-avem timp de vanități, trebuie să ne revenim!
Vii la bal diseară?
Da. Abia aștept!
- N-am mai fost la niciun bal. - Nu… Mașterele nu gestionează bine asta.
Mama adoră petrecerile, am fost la vreo mie.
Cred că e minunat.
Sigur, câteodată. Dar aș prefera să nu merg dacă s-ar putea.
Te înțeleg.
Cum ăsta e primul tău bal, aș putea să te însoțesc.
Să fim siguri că ai partenerul de dans perfect.
Există și parteneri imperfecți?
Da. Alege-mă pe mine, degetele tale de la picioare se vor bucura.
Îți mulțumesc în numele lor.
- Și accept. - Sunt onorat.
Eu i-o dau! Îi place să-i dau una-alta!
- Dar eu am luat-o! - Eu te-am scos de acolo!
Orice baghetă ar avea Giselle, nu poate fi atât de puternică.
Dar să văd ce pot face cu ea.
Să vedem… Îmi doresc…
ca Ruby… să fie broască râioasă.
Nu!
Sunt o broască râioasă vorbitoare! Știam…
Scaun idiot!
Oglindă! Ce fel de magie e asta?
Întreabă orice și voi veni!
Asta-i o întrebare simplă. E magie andalaziană.
Doar un fiu sau o fiică a Andalasiei o poate folosi.
- Salut! Tu cine ești? - Puneți mâna pe el!
Te-am prins!
- Terminați! - Alunecă!
Mă gâdil acolo! Ciucurii mei! Fiți atente la notele de subsol!
Scuză-mă, ai spus cumva „Întreabă orice”?
Nu. Dispar! Abracadabra, dispar!
Nu, nu pleci nicăieri. Am destul de multe întrebări.
Multe, multe întrebări.
- Vei începe cu începutul. - Nu mă întreba pe mine!
Altfel va trebui să te editez puțin.
- Ce buchet frumos! - Se potrivește perfect cu rochia.
Creșteau lângă piață. Nu sunt superbe?
Lumea întreagă e un miracol.
S-a întâmplat ceva minunat! M-a invitat Tyson la festival.
Grozav!
Dar mă tem că nu vei merge la festival. Ai prea multă treabă.
Mi-am făcut treaba.
Și preșurile din hol? Sunt pline de praf. Și nu văd nimic prin ferestre.
Mai e grădina, ai de cârpit și nu uita de hornuri, sunt mizerabile.
Da, poate că n-am făcut chiar tot.
- Dar pot aștepta… - Comentezi?
Nu, n-aș face așa ceva.
Vezi-ți lungul nasului!
Altfel nu mai ieși din camera asta decât să faci treabă și doar când spun eu.
I-am promis lui Tyson că merg.
Serios! Un băiat ca Tyson are destule opțiuni mai bune, sincer.
Dar nu-ți face griji,
îți poți petrece seara aici, în mica ta odaie.
Sunt sigură că va fi la fel de frumos.
Am fost sarcastică, nu-i așa?
- Nu mai e atât de greu de înțeles. - Mamă vitregă…
Te rog… Nu poți fi atât de crudă!
Nu mă pot abține, scumpo. Așa sunt eu.
Nu!
Dă-mi drumul! Nu poți fi așa de crudă! Te rog! Nu poți face una ca asta!
Mamă vitregă!
Mere! Mere zemoase!
Uriașul!
- Vine un uriaș? - Vine un uriaș!
Adăpostiți-vă!
- O frânghie! - Ce faci?
Întind frânghia și-i pun piedică uriașului!
Și apoi va fi al meu!
Nu!
E-n regulă!
Nu!
Ajută-mă, nu pot ieși!
Ajutor!
- Nu! - Te rog, ajută-mă!
Vin!
E-n regulă! Gata! S-a terminat.
Uriașul cel rău a plecat.
- Bella! - Mami!
Mama…
Îmi pare rău! O clipă n-am fost atentă!
- Rămânem îndatorați. - Un adevărat erou!
N-aș spune asta.
Datorită ție, familia noastră e salvată. Voi fi veșnic recunoscătoare.
Bun…
Pleci undeva?
Nu e ceea ce crezi… Trebuie să-i spun de ce nu merg.
- Te rog, ajung acasă cât ai clipi! - Așa e.
Fiindcă nu pleci nicăieri!
Te rog, nu face asta!
Te rog…
- Morgan? - Mamă vitregă?
- Morgan! - Te simți bine?
Mai bine ca niciodată! Mergem în turnul tău!
- Nu se poate… Încă nu! - Despre ce vorbești?
Ambiția…
- După asta, voi fi pe de-a-ntregul ea. - Ce se petrece?
- Morgan, îmi pare rău! - Ce…
E numai vina mea!
Am vrut o viață de poveste și a ieșit foarte prost.
- Sau foarte bine! - Stai!
Biata Giselle nu știe ce vrea, dar eu știu!
- Te rog… - Morgan, ascultă-mă!
Da, perfecta Morgan nu mai e atât de perfectă, nu?
Să nu îndrăznești!
O să îndrăznesc cu vârf și îndesat!
- Termină! Mă sperii! - Știu!
Aș vrea să pot singură, dar cine știe ce s-ar întâmpla dacă m-aș duce acolo așa.
O să mergi tu!
Da! Cere ajutor până nu e prea târziu!
- Trebuie s-o faci până la miezul nopții! - Ce să fac?
Să ne salvezi.
Fată mizerabilă!
Voi trei! Păreți că vă pricepeți la copii.
Micuța mea prețioasă trebuie îngrijită. Ocupați-vă de ea!
Mă simt superior tuturor ființelor vii!
- Nu știu de ce ne-am împotrivit. - Chiar așa!
Cine să știe că dacă ești malefic te simți atât de… liber?
Mai trebuie să găsesc bagheta!
Ce avem noi aici?
Vezi tu, mașterele sunt în multe feluri, dar ceea ce ne lipsește e puterea.
De-asta trebuie să apelăm la manipulări, fiindcă nu avem propria putere.
Dacă Morgan nu mai e, nu mai sunt mamă vitregă.
Cred că e timpul să am un alt rol în acest oraș.
Vreau să fiu regină!
Există deja o regină și am impresia că e foarte atașată de rol.
Asta se poate rezolva ușor.
Una ca Malvina nu rezistă tentației de a arăta lumii cât e de rea.
- Unde vrei să ajungi? - Zic să-i oferim ocazia.
Și apoi voi avea o treabă pentru tine, pisica mea.
- O să pot fi malefic? - Și încă cum!
Oglindă, oglinjoară, cine e cea mai nesigură femeie,
care caută tot timpul validare în propria reflexie,
lucru care denotă că are nevoie să se iubească…
din țară?
Giselle, ce plăcere, ca întotdeauna!
Da, îmi imaginez!
Speram să te întâlnesc și se pare că s-a întâmplat.
Ce pot să fac pentru tine?
Ar fi corect să-ți acord șansa
să-mi dai Monrolasia de bunăvoie, până nu apar neplăcerile.
- De ce aș face una ca asta? - Fiindcă acest oraș e al meu.
Cred că amândouă știm asta.
Din nefericire, trebuie să refuz generoasa-ți ofertă.
Am avut o discuție cu amicul tău, pergamentul,
și e clar că Monrolasia e așa cum îi e menit să fie,
indiferent de cum s-a ajuns aici.
Ce să zic… am încercat!
Dar dacă nu accepți oferta, știi că se poate întâmpla un singur lucru.
Într-adevăr!
- Concurs de dans! - Vezi ce trebuie să suport?
Una dintre noi va muri.
- La miezul nopții, să zicem? - Cam așa.
Încă o dată, regret că-ți stric petrecerea și că o să fac deranj când te distrug.
Vai, Giselle…
Ești haioasă.
Delirezi, dar ești haioasă.
Nu te teme că m-ai supărat
Drăguță, abia te-am observat
Ai spus ceva? Nu te-am văzut
Ești ca un miros care m-a deranjat
N-are rost pe isteața să faci
E un rol ce nu te prinde
Nu-ți dai seama cât de insignifiantă ești
E timpul să te retragi cuminte
Poate te crezi mare și rea Dar eu sunt și mai și
Care-i bucuria să fii
- Fostă - Pretendentă
Malefică!
Ești un biet șarpe de casă Eu sunt o viperă fioroasă
Recunoaște, sunt mult mai rea
Decât dumneata!
Îți dai seama că e ridicol
Două ticăloase-ntr-o poveste n-am pomenit
Orașul e prea mic pentru amândouă
Înspre apus îndreaptă-te grăbit
Îmi trimit supusele bagajul să-ți facă
Mare eu n-o să mă dau
Mult o să-mi lipsești
- Vai! - Dar vai!
Dar trebuie să ne părăsești
Poate te crezi mare și rea Dar eu sunt și mai și
Niciun as din mâneca mantoului N-o doboară pe stăpâna răului
Eu sunt inima și mintea Tu ești o biată vezică
Cum te crezi mai tare și fără frică?
Nimeni niciodată n-o să-ți spună
O poveste cu Maleficent și cu Cruella
Pomeții-mi sunt mai ascuțiți
Cocul meu e mai înalt
Coboară-n vizuina iepurelui
Urcă pe vrejul de fasole
Nu ne spunem „Pe curând”
Ci adio!
Cineva s-o oprească
O cale trebuie să găsesc
Poate cade pe ea o casă
Un măr otrăvit e prea bătrânesc?
S-o arunc de pe acoperiș
O vrajă, și va dispărea
Pe urmă orașul al meu va fi
Toată lumea va aplauda
E mare și rea, dar tu ești și mai și
Trebuie să mă asigur Că de trăit nu va mai trăi
Singura ticăloasă voi rămâne În vârf voi sta
Toți oamenii din Monrolasia Se vor închina în fața mea
Vor spune ”Te lăudăm, regina mea!”
Căci nu voi fi numai rea
Cea mai rea
- Ci cea mai amenințătoare - Nemuritoare
Uluitoare
Cea mai rea dintre vrăjitoare
Ce s-a-ntâmplat?
Fântâna!
Nu se poate!
De ce sunt atât de ascuțită? Și am sprâncenele perfecte!
Cu ce sunt îmbrăcată?
Sunt în Andalasia? Nu așa mi-am imaginat-o!
- Morgan? - Nancy?
- Tu ce faci aici? - Nu știu sigur.
- S-a întâmplat ceva ciudat. - Ai văzut cumva și o gaură imensă în cer?
Ce? Ce naiba e asta?
Azi-noapte a apărut gaura asta misterioasă în cer
și a început să absoarbă magia în alt loc.
Morgan, spune-ne ce s-a-ntâmplat.
M-am certat urât cu Giselle. Și pe urmă…
- Ce-a fost pe urmă? - Nu-mi dau seama.
Ultimul lucru pe care mi-l amintesc e că Giselle a devenit rea.
Zicea ceva despre o dorință și că eu trebuie să repar ceva.
Probabil a folosit bagheta fermecată.
Ce-și putea dori ca să se ajungă aici?
Orice a fost, a transformat orașul într-un loc de poveste.
La fel ca Andalasia.
O dorință atât de mare încât să schimbe lumea
n-ar folosi doar puțină magie.
Ar avea nevoie de toată, până la ultima picătură.
Dar aici, totul e magic.
Dacă magia dispare, ce se va întâmpla cu Andalasia?
Dacă nu putem retrage vraja,
tot ce e andalazian va dispărea pentru totdeauna.
Nu vreau ca Andalasia să dispară pentru totdeauna!
- Știu. - Nu! Trebuie să putem face ceva.
Giselle trebuie să-și amintească cine e și poate îndrepta situația.
Știu că poate!
- Să-și amintească? Edward! - Desigur!
- Magia amintirilor! - Copacul amintirilor lui Giselle? E real?
Da. Și e cea mai puternică magie care există.
Bună ziua!
- Voi cine sunteți? - Zânele voastre de grădină.
- Pleacă. - Dacă nu vrei să fii aruncat de pe casă.
Se pare că bonele au avut o zi plină.
Și eu, dragul meu.
O să avem nevoie de ceva mai regal decât asta.
Și de slujitori. Avem nevoie de slujitori dacă vrem să facem ceva ca lumea.
Unde spuneai că e Morgan?
Cine știe? Probabil îi cântă vreunui șoricel.
Dar ce contează? Seara asta e a mea.
Oprește trăsura!
Robert!
Morgan nu ar dispărea fără să spună. Doar dacă s-ar întâmpla ceva.
Ceva nu e în regulă. Merg s-o caut.
Încă o aventură fără rost, dar… Succes!
Dă-i bice!
Știam că e o căsuță în copac, dar asta e o casă dintr-un copac!
Ne pricepem la fantezii.
Copacul e aici.
Ăsta e copacul!
Nu se poate!
E mort…
Nu te teme, vom găsi în ultima clipă o soluție ingenioasă care va rezolva tot!
- Edward! - Așa merge treaba aici.
Trebuie să putem face ceva.
Pentru o fetiță fără mamă,
o prințesă de pe un panou a fost ceva magic.
Știam că e reală, nici nu mi-am pus problema.
Pe atunci era mai ușor.
Nu te voi uita niciodată.
- Ce-a fost asta? - Ai readus floarea la viață!
- Da? Cum? Eu nu sunt ființă magică. - Nu, dar amintirile sunt magice.
Și sălășluiesc și în tine, deci ai și magia lor.
Morgan, tu ești cheia! Asta spunea Giselle când a zis să ne salvezi.
Dacă reușesc să readuc la viață un pic din copac,
magia îi va aduce aminte că e o ființă bună și va rezolva problema.
Mai e foarte puțin timp.
- Dar dacă nu merge așa? - Morgan, va merge.
Trebuie să-ți amintești lucrurile bune din aceste clipe.
Faci parte din ele. Simte și totul se va întâmpla de la sine.
Amintirile sunt magice, Morgan
Chiar ești prințesă?
Chiar de nu par demne de-amintiri
Momentele banale, un zâmbet, o privire
Aduc o rază de lumină și trăiri
În momente de șovăire
Amintirile ne pot salva, Morgan
Când le-aduni, imagini pictează pe cer
Cu iubirea primită și iubirea dăruită
Iubirea aceea e putere dacă cer
Iubirea e putere
Putem s-o folosim, doar să-ndrăznim
Iubirea e putere
În amintirile împărtășite o găsim
De ea avem nevoie
Ca de soare, de lumină și de aer!
Când ai nevoie de magie, aici vei căuta
Găsește cântecul cunoscut de amintirea ta
Lasă-l să crească și să strălucească
Edward!
Du-te. Cineva trebuie să rămână aici, să ne apere lumea.
Din piatră seacă crește o floare ușor
Raza soarelui topește peștera de gheață
Vom cânta până lumea va cânta în cor
Iubirea ne învață
Iubirea e putere
E ca și cum spre cer ne avântăm
Pe aripile iubirii zburăm
Iubirea e putere
Gândește-te la amintiri
Care ne arată
Puterea iubirii
Cred că știu ce am de făcut.
- Ce-i asta? - Copacul amintirilor mele.
Pot s-o aduc înapoi.
FESTIVALUL DIN MONROLASIA
Merg să iau o gură de aer.
Bine. Să te-ntorci până la miezul nopții.
Ar trebui să fiu la petrecere!
Dar sunt aici, te păzesc pe tine cât păzești bagheta.
- Fiindcă nu are încredere în tine. - Poate n-are încredere în tine!
- Nu pe mine m-a transformat în broască. - Poate-i plac broaștele!
În orice reptilă te-ar transforma, eu sunt mâna ei dreaptă.
Deci tu trebuie să faci chestiile stupide.
Iar eu ar trebui să arăt fabulos la festival.
Atunci du-te! O să-i spun Malvinei că ai abandonat bagheta.
Vom vedea cine ajunge broască râioasă.
N-aș putea ajunge niciodată broască râioasă.
Te-ai uitat în oglindă? Într-una sinceră?
Așa deci?
- O să păzim amândouă bagheta. - Așa se pare.
Vă dau un sfat. Vedeți-vă de viață, vă urăște pe amândouă.
- Păzea! - Pergamentule, dispari!
Atenție!
Dacă nu mai aveți întrebări, rămas-bun!
Dă-mi drumul la coadă!
Doamnelor, n-ați învățat nimic? Mai cu viață!
E foarte rapidă!
- Scuturăm până cade! - Stai!
Am zburat!
M-am distrat de minune, dar am de mers la un bal. Pa-pa!
Arăt pregătită?
- Ai venit, preferatul meu! Probleme? - Nu, sunt bun la făcut rele.
Și acum… vine partea distractivă.
Acum sunt pregătită!
Sper că nu sunt îmbrăcat prea sumar. Ia stai, ce-i asta?
Stați, sunt cu ea!
Băieți, cobor aici! Alo, domnul cu peruca!
Sunt cu ea! Trebuie să cobor!
Alo! Ce faceți? Opriți!
Ai uitat de mine!
Morgan, unde ai fost? Ești bine?
- Nu sunt bine. Pot urca? - Sigur.
Du-te, vin după tine!
Să vedem…
Îmi doresc să fiu regina din Monrolasia!
La o parte!
Trebuie să intrăm!
Cred că te-ai așezat pe locul meu.
Iar tu!
Eu cred că e timpul să-i punem capăt odată pentru totdeauna.
Da, te rog!
Jilț idiot!
De ce se tot repetă?
Asta e mâna mamei mele?
Nu, e Andalasia. Erupe!
Inspiră adânc și suge burta!
Îmi doresc!
Paznici!
Distrugeți-o!
Îmi doresc!
Sunt fluturi! Idioților!
Majestate! Ruby vrea să-ți spună ceva despre baghetă.
Nu mai spune!
Bună!
A fost vina ei! Pe ea s-o prefaci în broască!
- Tu ai lăsat pisica înăuntru! - Voi două sunteți groaznice!
- Apropo de broaște râioase… - Îmi doresc!
- Nancy! - Robert!
Ai văzut-o pe Morgan?
- Da, e aici. E bine. - Slavă Domnului!
- Lumea a luat-o razna! - Știu. Giselle e sub un blestem.
Trebuie s-o salvăm, ca să oprească nebunia.
Blestem?
Hai!
- Morgan! - Tată!
- Cum ești? Te-am căutat peste tot.
- Trebuie să intrăm! - De când e fiica mea așa de curajoasă?
O vom salva pe Giselle. E timpul să fim eroi!
Ai nevoie de ajutor?
- Mamă, oprește-te! - Giselle!
Copacul amintirilor lui Morgan
Gunoi inutil!
Nu!
Giselle, nu!
Suntem într-un loc frumos.
- Da. - Asta e o întâlnire!
- E o fată bună și dulce. - Da.
- Giselle! - Sunt aici, Morgan!
Așteaptă-mă!
- Mamă, unde pleci? - Nu plec nicăieri.
Pentru mine vei fi întotdeauna prințesă.
Mai sus, mamă!
Ce naiba se întâmplă aici?
Giselle!
Robert…
Dulce Giselle!
Te-ai întors la mine!
Îmi pare rău! Nu vreau servitori.
- Nancy, unde e Edward? - A rămas să apere Andalasia.
- Nu… - Trebuie să ne grăbim!
Magia dispare!
Trebuie să-i punem capăt, altfel tot ce e andalazian piere.
Asta înseamnă că…
și tu?
Nu.
Nu… Eu pot să-i pun capăt.
Oprește-te!
În locul tău n-aș face asta.
- Morgan!
- Ce faci, mamă? - Calmează-te, dragule.
E doar o licoare somniferă.
O pregătisem pentru Giselle, dar mă mulțumesc cu ea.
- Malvina, desfă vraja! - Am s-o fac.
Pergamentul mi-a zis că, la miezul nopții, dorința ta rămâne permanentă.
Și îmi place lumea aceasta.
Așa că o să lași bagheta, o să lași ceasul să bată, apoi o eliberez.
Dacă fac asta, Andalasia piere.
Dacă n-o faci, moare ea.
- Nu! - Încetează, vrăjitoare rea!
- Robert, nu crezi că ești cam dur? - Malvina, te rog!
- Asta nu ești tu. - Acum sunt!
Întocmai cum ți-ai dorit tu!
Nu!
Morgan?
- Mă simt slăbită. - Giselle!
Ce se-ntâmplă?
- Ești bine? - Nu știu.
Nu…
Nu e minunat când două lumi se îmbină atât de… armonios?
La cea de-a 12-a bătaie a ceasului, vraja va fi împlinită.
Nu!
Nu se va termina așa.
Vin cu tine!
Robert…
Ce mai eroi!
- Ce facem? - Nu poate bate miezul nopții!
E o dorință împlinită!
- Rezistă! - Îmi pare rău! E numai vina mea.
Nu. Trebuie să existe o soluție.
- Îmi doresc… - Nu!
Ia bagheta.
Tic-tac!
Tyson, sabia!
Ține bine!
Morgan…
Nu poți distruge magia.
Ascultă. Trebui să-ți pui o nouă dorință. Puterea mea magică e aproape destrămată.
După cum spunea pergamentul,
doar un adevărat andalazian poate folosi surcica aia ruptă.
Dar tu încearcă!
Are dreptate. Nu pot, nu sunt fiica Andalasiei.
Ba ești fiica Andalasiei!
Fiindcă ești fiica mea, Morgan.
Și îți spun că știu precis
Aș face o lume pentru tine
În care să nu suferi nici în vis
În care să crești frumos și bine
Și orice dorință să vrea a se-mplini
Te voi iubi mereu, Morgan
Cu ce vei face mereu mă voi mândri
Nu…
Am văzut multă magie-n viața mea
Dar nimic nu e atât de puternic
Ca iubirea
Iubirea mea pentru tine are putere
Și vei avea puterea asta-n tine
Când eu nu voi mai fi
Nu!
Iubirea mea va exista
Nu…
Veșnic
Nu!
Când eu…
Nu… Nu, nu!
Ce să-mi doresc?
Te rog! Nu pleca! Nu mă părăsi!
Te rog!
Giselle!
Ce să-mi doresc?
Tic-tac!
Stai puțin… De ce nu bat clopotele?
De ce nu e miezul nopții?
Îmi doresc să fiu acasă… cu mama.
Uite, scumpa mea.
Mamă!
Morgan…
- Mamă! - Ai reușit!
- Mi-a fost așa de frică! - Știu! Dar m-ai salvat.
Ne-ai salvat pe toți.
Bună dimineața!
Am visat o adevărată nebunie.
Bună dimineața!
Nu-și amintește nimic?
Doar cei care stăpânesc magia își amintesc limpede.
Pentru ceilalți e ca un vis.
Abia aștept să-i spui cum a cântat cu un coș de gunoi
și a învins o regină malefică.
Succes!
Am avut un vis oribil cu niște broaște râioase.
Și eu.
- Bună dimineața, Edgar! - Giselle, ca de obicei?
Da, te rog. Mulțumesc.
REZERVAT
Bună dimineața! Scuze de deranj. Voiam doar să vă salut.
Și vreau să vă cer scuze pentru multe lucruri.
Îmi doream ca Morgan să fie fericită aici și m-a cam luat valul.
Vă las să vă savurați cafeaua.
Știi…
Și eu am uneori tendința să mă las luată de val.
Nu…
Avem un loc liber într-unul din comitete, dacă te interesează.
Orașul ar avea de câștigat cu cineva ca tine.
Mi-ar plăcea!
- Ne îmbrățișăm! - Bine…
- Ai greșit scaunul. - Da, corect… Așa!
Așa începe o nouă poveste pentru Giselle și familia ei în Monroeville.
Fără magie, de data asta.
Robert și-a deschis cabinet în oraș și n-a mai luat niciodată trenul.
Sofia a crescut repede.
- Iar Morgan… - Morgan!
Mă întorc imediat.
Morgan e tot adolescentă.
- Nu vă mai uitați după mine, e jenant! - Nu ne uităm!
Îmi cer scuze că am întârziat!
A fost un grup de spiriduși în pădure azi, nu mai terminau cu farsele.
A venit tot satul să-i alunge.
- Unde e Edward? A rămas acolo? - Nu, e aici, angajat în luptă.
- Normal! - Înapoi, fiare sălbatice!
- Ești mort! - Ba nu, abia m-ai zgâriat.
Doar m-ai zgâriat. Nu sunt mort. Nici nu se vede că șchioapăt.
Țăranii ăștia mici sunt tare aprigi!
- La fel ca tine, Robert! - Nu…
Ai salvat situația atât de brav, cu sabia mea.
Fie ca aventurile tale cu sabia mea să continue.
Știi, Edward, am băgat sabia în teacă.
Mă bucur să spun că n-am nevoie de ea aici.
Serios?
- Da. - Ce tragic! Mi-o dai înapoi?
Sigur că da.
- Bine. - Mâncăm?
- Sigur! - Ce vrei?
Dar înainte de asta, avem un cadou.
Orice mâncare vă doriți va apărea pe acest platou.
Doar atât face. Suntem siguri, nu?
- Dorește-ți tu ceva. - Bine.
Scuze, trebuie să-mi apăr onoarea.
- Cer revanșă! - Merg și eu.
- Te ajut. - Bine.
Vin și eu!
Te-am nimerit!
- De ce ai făcut asta? - Te iubesc!
Nu mi-aș putea dori ceva mai mult.
Sunt și zile bune, și mai proaste
Dar nimic nu e garantat
Căci și bucuriile, și necazurile
Amintiri au plantat
Poate că-n realitate nu va fi
Și fericirea veșnică n-o voi găsi
Nu toate clipele vesele vor fi
Dar e și mai și
Și mai și
Fermecați vom fi
Sfârșit
ÎN CĂUTAREA MAGIEI
Subtitrarea: Corina Negreanu