Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Andalasia
Leva lycklig i alla sina dagar
Minns du alltid Andalasia
Har du alltid ett leende På dina läppar
Bonjour.
Det var en gång ett magiskt kungadöme som hette Andalasia,
där ett barn hittades i skogen.
Utan någon mor eller far att tala om,
uppfostrades barnet av djuren, som älskade henne som sitt eget.
Och hon hette Giselle.
Giselle växte upp till en vacker ung dam,
med ett kärleksfullt hjärta och en hemlig önskan.
Jag har drömt om Min sanna kärleks kyss
Och prinsen Jag hoppas följer med
Tills hon en dag vann kärleken från Andalasias modigaste prins!
Men sedan knuffades Giselle genom en ondskans portal av en ond drottning
och hamnade i ett underligt och väldigt förvirrat kungarike som hette…
New York City
Där träffade hon Robert, en advokat med drömska ögon
och en dotter som hette Morgan, som såg magi i allt.
Så Giselle och Robert blev kära.
Och de levde…
I alla sina dagar
Pappa!
-Kom igen! Läs den igen, pappa. -Kom hit!
Tänk om jag sa att "i alla sina dagar" inte var slutet på berättelsen?
Vi har hört den berättelsen miljoner gånger.
Det är så den alltid slutar.
Ni har bara hört en del av den.
Förtrollad
New York gjorde inte Giselle lycklig i alla sina dagar.
-Vadå? -Vad?
Avförtrollad
Jag är inte stolt över min del i den här, men får den er i säng så läser jag den.
Den här berättelsen börjar där den andra slutade:
i kungariket New York, efter livet som "lycklig i alla sina dagar".
Efter? Men det finns inget efter "lycklig i alla sina dagar".
Just det. Man bara gifter sig och sedan händer det inget mer i livet.
Inte i den här världen.
Där borta slutar det aldrig att hända saker.
För Giselle, gick det några år.
Morgan växte snabbt, och så småningom fick Robert och Giselle ett barn.
En vacker flicka som hette Sofia.
Och för ett ögonblick hade Giselle verkligen allt.
Och det var då saker och ting började förändras.
Först med allt som barnet behövde, deras slott krympte med två storlekar.
Sedan blev livet så hektiskt
att det kändes som om en sömnförbannelse drabbade dem varje kväll.
Men det svåraste av allt var Morgan.
Hon blev vad man i den världen kallar en "tonåring".
Giselle tyckte att hon givit sig av till en långväga plats
dit hon aldrig kunde komma.
Det blev så mycket förändring att Giselle började känna
att livet i kungariket New York inte var som en saga när allt kom omkring.
Och det var då hon såg… ett tecken.
FLYTTA TILL… Monroeville Din saga börjar här!
Då insåg hon att lycklig-i-alla-sina-dagar fanns någon annanstans.
Så Giselle och Robert började söka efter ett nytt lycklig-i-alla-sina-dagar.
LEVERANS - HÄMTNING FLYTT - LAGER
-Okej. Nästa anhalt: "Monroeville". -Var fan ligger Monroeville?
Jag vet inte.
Det måste vara bättre än här.
Jag vet att förändring kan vara läskigt, men det kan också vara spännande.
Tänk på alla nya härliga människor ni kommer att träffa,
som kommer att älska er lika mycket som jag gör.
Och kom ihåg, när man behöver en vän, vad gör man då?
Morgan, kan du försöka hjälpa till lite?
Jag hjälper till. Jag berättar för hela internet att jag kidnappats.
Alla säger att det är hemskt.
Många människor flyttar till förorten från staden
och blir jättelyckliga.
Ja, men jag var jättelycklig här. Kan du hjälpa mig här, Sofia?
-Du är inte till någon hjälp. -Vem är spänd på vårt nya äventyr?
Jättespänd.
-Jaha, det var… sarkastiskt. -Sarkastiskt, ja.
Men Morgan, jag lovar, Monroeville är det perfekta stället.
Perfekt för dig, kanske. Inte direkt för mig.
-Morgan… -Inga tal.
Ska vi göra det här, så åker vi bara.
Tonåringar är så här. Hon klarar sig.
Jag hoppas det.
-Vi fick verkligen magiska minnen här. -Det fick vi. Och vi ska få fler.
Om jag har lärt mig något av att träffa en prinsessa på en reklamskylt,
är det att man ibland måste våga chansa.
Nu börjar vi vårt nya liv.
Så de packade sina saker och flyttade…
Till en plats där det inte finns Något som oroar
Eller stör
Ett nytt och magiskt rike
Kallat förorten
VÄLKOMMEN TILL MONROEVILLE Din saga börjar här!
Är det inte underbart?
Det är det närmaste Andalasia jag någonsin har sett.
Vårt hus är som ett slott,
jag får eget rum. Du har berättat en miljon gånger.
Titta.
Ja, man vet aldrig, Morgan.
Kanske kommer Monroeville att ge dig lite magi som jag hade när jag växte upp.
Här är det.
Så bra. Väggarna är på plats igen.
Var väggarna borta?
-Jösses. -Wow. Intressant slott.
Vi ligger lite efter, så du får lov att använda fantasin.
En ny bebis i staden. Vi hade kommit med presenter.
Vi hjälper gärna till med sovstunderna.
Kära nån. Tack. Det ska jag lägga på minnet.
-Ska vi titta på vårt nya hem? -Ja.
-Det är en del av äventyret. -Hejdå.
Den ska vara i vardagsrummet.
Det är inget äventyr. Det är en avstjälpningsplats.
En plats fylld av äventyr.
Låt mig ta min lilla prinsessa och visa resten av huset.
Ja. Ingen fara. Nu går vi.
Jag ska kolla om någon av flyttgubbarna kan flytta tillbaka mig till New York.
Jag vet att det är svårt att börja om på en ny plats.
Jag gjorde det en gång. Inte direkt avsiktligt,
men jag upptäckte att man bara behöver se saker på rätt sätt.
Åh, nej.
Här, jag visar dig.
Snälla, vi behöver inte…
-Här är vi -…sjunga.
En familj som börjar om
Där livet blir bättre och nyare
Se upp!
Under en skinande sol I en ny, fin himmel
Blir våra drömmar sanna Ja, sannare nu
I en trädgård Full av fyrklöver
Blommar vi Där vi planterats
Och livet ska fyllas Med ännu mer
Glädje Än någonsin
Och ännu mer förtrollat
Ursäkta.
Vi är välsignade Med vårt lilla slott
Vi sjunger När vi glatt packar upp
Vi blir de bästa vänner
Med rådjuren här, tvättbjörnarna De gulliga skunkarna
Jösses.
Långt bort från väsen och stress
Blir våra önskningar uppfyllda
Och även de fulaste fåglarna Kvittrar jättefint
Jag upprepar
Vi har lämnat stadens starka ljus
För att cykla runt och flyga drake
Nu kommer vi att bli
Förortsbor
Och ännu mer
Förtrollade
Jag mår bra!
Tror jag.
-Okej, fortsätt blunda. -Öppna inte ögonen.
-Fortsätt blunda.
Känns väldigt läskigt nu. Japp. Jag blundar.
Var inte rädd. Så där ja. Redo?
Okej.
-Okej. -Öppna ögonen.
Åh, wow.
Det här var… wow.
Wow.
Jag vet att jag skenade iväg lite och du får ändra vad du vill.
Jag ville bara att du skulle ha ett riktig rum när vi kom hit.
Morgans minnesträd
Ja. Hon fick dem att lova att det skulle bli klart.
Det är jättefint, mamma.
Tycker du?
Snart kommer allt att kännas som hemma. Du kommer att få se.
-Ja.
Bra jobbat, älskling.
Åh, nej.
-Herre… -Stäng av den.
-Det är mina grejer. Hjälp! -Kväv lågorna.
-Vad… -Ta en filt!
-Släck den. -Försiktigt!
Jag kan inte… Det var alla mina kläder!
Hallå, hallå!
-Känner vi någon här? -Nej. Men det kan vi göra.
Är du färgblind? Den är inte grön. Den är turkos.
Vad är det för något? Fiskar?
Ta inte illa upp. Dörren var öppen.
-Giselle och Robert, va? Och Morgan. -Ja.
Åh, och lilla Sofia.
-Ja. Hur visste du det? -Hej.
Malvina Monroe.
Jag hade kunnat sälja detta
men jag jobbar med lite mer exklusiva hus, så…
Rosaleen och Ruby!
Åh, de luktar så gott.
Oj! Wow.
-Giselle. -Det var något, det.
-Hon gjorde allt själv. -Till och med korgarna.
Är det sant?
Jag flätar.
Det var väldigt fint av dig.
-Och lite konstigt. -Morgan, vi tar ut de här i köket.
-Tack.
-Trevligt att träffas. -Vi ska bara…
Hej då. Jag har en som växer också. En liten surpuppa.
-Men han är ändå min ögonsten. -Allas vår ögonsten.
Mer av en sten i ögat på alla.
Om ni behöver något, är jag er kvinna, okej?
Jag kan den här staden bättre än någon annan.
Så blygsam. Hon gjorde staden till vad den är.
Ja. Hon är som en drottning här.
Ja, då är jag ju dubbelt förärad.
Jag tycker att alla städer ska ha en drottning…
Ja.
God natt.
Det var kanske inte den första dag vi hoppades på, men…
Vi kanske skulle ha väntat en månad till.
Nej, vi flyttade fram det tre gånger. Oroa dig inte. Vi bor in oss.
Lyssna på det.
Det är så mycket bättre än 5th Avenue.
Nej, det är bara högre, underligt nog.
De syrsorna komponerade en sång till oss för att säga: "Hej."
Som tack borde vi bygga en resort till dem.
Jag tror inte att det har en.
Kan vi prata om att vi flyttade hit för att få mer plats
och att vi nu sover i samma rum?
-Jag vet. -Morgan, vi har pratat om det.
Det är bara tills röken vädrats ur ditt rum.
Ja.
Här är vi En familj som börjar om
Mamma.
Okej.
Varför ringer ditt alarm? Det är fortfarande i går ute.
Jag är en pendlare nu.
Var finns elden?
Ingen fara, älskling. Ingen fara, gumman.
Det brinner!
Åh, nej! Åh…
Ja. Det är en vacker morgon, eller hur?
Vi måste flytta de här lådorna. Jag är så sen.
Jag kommer inte underfund med pendlargrejen. Kaffe, tack.
Jag behöver grädde i det.
Herregud. Vad är det som luktar?
God morgon. Jag har gjort lite…
-…rostbröd. -Rostbröd?
Ja, det är ett mirakel. En av mina tröjor överlevde.
-Förlåt mig. Är du okej? -Åh, nej!
-Oj, jösses! -Herregud! Jag är okej.
-Brände du dig? -Nej, men det här är min enda outfit!
Förlåt mig.
Åh, kungen och drottningen av Andalasia?
Nancy! Edward! Vad gör ni här?
Vi var tvungna att bygga en portal till ert nya hem.
-En flicka! -Hej.
-Hej! -Hej.
Hej, wow.
Robert!
Gratulerar till utökningen av ditt släkte.
Tack.
Er boning. Är ni fattiga nu?
-Edward! -Nej, vi är inte fattiga.
Det kallas ett renoveringsobjekt.
-Ja, det är… Vi ska… -Ett renoveringsobjekt!
Ja. När era bönder grävt vallgraven och lagt till ett torn,
och en balkong som du kan sjunga på, badande i skenet av en förlåtande måne.
Jag kan se det nu.
Okej. Och med det sagt, så går jag.
-Åh, nej. -Hej då.
-Låt mig visa er huset. -Okej.
Robert!
-Du verkar ha glömt ditt svärd. -Nej. Jag har inget svärd.
Jag bara antog att när du nu är godsägare,
-kunde du behöva ett. -Nej, fortfarande advokat.
Tragiskt.
Du måste vara desperat efter att verkligen göra något.
-Jag gör mycket. -Ja, självklart.
Man måste verka oberörd för att orka med ett så kargt liv.
Kanske kan det här hjälpa.
-Det är ditt. -Åh, nej!
Nej, det vore för mycket.
Åh, nej! Jag insisterar.
Detta svärd och jag har nedlagt mången best.
Och varit med om magnifika äventyr som prövat både kropp och själ!
Må det bringa dig detsamma.
Tack.
Jag önskar dig välgång.
Tack, bonde.
Vi missade hennes födelsedag.
Men vi var tvungna att se till
att kungen och drottningen av Andalasias guddotter
fick en sådan här.
En andalasisk önskestav.
En vadå för stav?
En andalasisk önskestav.
Jag har hört talas om dem men jag har aldrig sett någon.
Gudföräldrar som är kung och drottning…
…måste göra något extra speciellt.
Här är din önskande stav
Det mest magiska av verktyg
Använd till glädje och lycka
Men se till att kunna reglerna
Finns det någon i Andalasia som bara säger saker?
Inte om vi kan undvika det.
Här finns Andalasias magi
I denna underbart fina önskestav
Vi ger magi från Andalasia
Till denna trista, icke-magiska värld
Denna önskestav
Hon kommer bli så glad
Av allt kul hon kan ha
Med gåvan vi gav henne
Men kom ihåg Den kan bara användas
Av en sann andalasisk son
Eller dotter
Hon är vår sanna andalasiska guddotter
-Med magin
-Från Andalasia
När hon längtar Med själ och hjärta
Har hon magin från Andalasia
Och har hon frågor Konsultera bokrullen
Bokrullen?
Fråga bokrullen vad som helst så kommer svaret.
Eller, i det här landet, läser man väl det bara?
Hur kan ni leva här?
Vad sägs om det?
Du är en sann andalasisk dotter.
Om ni inte har någon stav till en falsk andalasisk dotter,
går jag och byter om.
Och ja, jag ska titta i din garderob. Det finns säkert kul grejer där
om man vill göra ett magplask på sin nya skola.
Ja.
Ibland säger hon en sak men menar motsatsen.
Jag kan aldrig skilja på det. Det är… Ja.
Ja, tonåringar är sådana.
-Är du okej? -Ja. Det är bra.
Jag bara…
Är det ibland enklare att leva i Andalasia?
Tja, jag skulle inte säga enklare.
Vi har drakar och odjursuppror.
I Andalasia är det svåraste att hitta sitt lycklig-i-alla-sina-dagar.
Allt annat verkar så lätt.
Den här världen… känns väldigt annorlunda.
Ja. Det är sant.
Lycklig i alla sina dagar är mer av ett koncept än en grej här.
Är det sant? Vad trist.
Jag tycker att om världen inte behagar dig så får du förändra den.
-Älskling, det är inte alltid så enkelt. -Snicksnack!
Om det är någon som kan göra något här, så är det vår Giselle.
-Jag hann. -Är det ett svärd?
Ja. Ja, det är det.
Ett tips, säg till dem: "Ingen påse, dubbla omslag."
Och kanske lämna svärdet hemma nästa gång.
Lyssna inte på honom. Du ska göra din grej.
Man åker ju med det här tåget om och om igen.
Och om och om igen. Och om och om, och om igen.
Och sedan dör man.
Det är bara verkligheten.
Metro North till Grand Central Station. Näst stopp, Poughkeepsie.
Jag måste gå in! Ta en plats till mig!
Jag känner mig som en mänsklig krya på dig-bukett.
Var inte fånig. Du är vacker.
Blommorna på kjolen lyfter fram resten av blommorna på kjolen.
Jättebra.
-Jösses. -Vad fint!
Det här är en stor förbättring från förra året.
Hon är verkligen engagerad.
PRINSEN AV MONROE-FEST!
-Grattis, ni klarade det. -Tack.
Wow. Du har verkligen talang för bakverk.
-Det är bara en liten insamling. -Till Monroe-fest? Vad är det?
Det är årets största evenemang. Malvina organiserar allt.
Det är spektakulärt.
Det blir också lekar och en omröstning om prins och prinsessa.
Hennes son Tyson har valts till prins tre år i rad.
Till och med när han brutit båda benen.
-Det är inte riggat. Jag lovar. -Jag tycker att det låter underbart.
Jag älskar festivaler. Vi har dem hela tiden där jag kommer ifrån.
De avbröts ofta av ondskefulla krafter,
men när de inte gjorde det, förde de människor samman.
Jag skulle gärna hjälpa till om det behövs.
Ni borde acceptera erbjudandet.
En gång gjorde hon en skog av M&M's och skickade den till min skola med duva.
-Just det. -Ja.
Ingen slår henne när det gäller sådant här.
Säger du det?
Då så, nu börjar det.
Morgan? Du kommer att klara dig jättebra.
Tack.
Tro bara på dig själv!
Vad? Vänta. Vad var det?
Giselle, om du har tid, skulle jag gärna bjuda dig på kaffe
och höra mer om ditt M&M-mästerverk,
och vad mer det kan finnas att veta om våra nyaste monrovier.
Det vore trevligt. Tack.
Hej.
-Ursäkta dig! -Jag är en vandrande kliché.
De hade säkert en selfie att lägga upp.
-Du är den nya tjejen från New York. -Morgan. Och du är Tyson från muffinsen.
Du har träffat min mor. Jag försöker ignorera allt hon gör.
Hon kan vara rätt intensiv.
Ja, men tänk om hon var gjord av magi och sjöng på varje drive-in.
Ja.
Tyson! Kom igen!
-Vi lättar. -Kom igen!
Kolla vad hon har på sig.
-Det där var mycket blommor. -Typ, mycket.
Extra stor cappuccino med fem shots.
Där har vi den.
Så där, få se…
Örtte…
Kamomill… Nej!
Hibiskus.
Du har rätt. Han har rätt.
Edgar vet allt. Han är mina ögon och öron.
Tack.
-Wow, ni är verkligen snabba. -Vi går dit hon behöver oss.
Som du ser, Giselle, är vår stad en enda stor familj.
Och som i varje familj så har alla sin plats.
Du vet?
När du har hittat din,
kan Monroeville bli vad du än önskar dig.
Vet du vad, jag tror att du har rätt.
Jag är så glad att ni gillar den. Ska vi lägga till musik?
VÄLKOMNA ALLA SYRSOR
Hej Morgan. Hur gick det?
Det var okej.
Betyder det att det inte gick bra?
Tja, ingen pratade med mig, så jag fick mycket egentid. Det var skönt.
Ja, det var sarkastiskt. Min dag sög.
Det där är inget som inte lite glitter kan lösa.
Det är gammalt. Vad är poängen?
Poängen är att det är ett minnesträd, och som vi säger i Andalasia…
"Minnen är den mäktigaste magin av dem alla." Jag vet.
Jag är inte säker på att det funkar så här.
Morgan.
Jag vet att du inte ville flytta hit.
Men om du ger det en chans, så blir det bättre.
Om det inte blir det?
Jag borde gå i skolan i New York. Jag kan ta tåget med pappa.
-Det går bra. -Det har bara gått en dag.
Vi måste bara fundera ut var du passar in.
Vi ska inte göra någonting, okej?
Om jag ska göra det här, ska jag göra det själv.
-Okej. -Jag är ingen liten flicka längre.
Jag klarar det här.
"Vi möts på skolan. Jag har en underbar idé."
Det här kan inte vara bra.
Och här får du. Varsågod.
Rösta på Morgan. Hon är ny här.
Och hon är en jättefin vän.
-Vem är Morgan? -Jag är glad att du gillar dem.
Varsågod. Rösta på Morgan.
Vad håller du på med?
Jag kom just på,
att i Andalasia har vi festivaler hela tiden
och alla känner prinsen och prinsessan. Och nu kommer alla att känna dig.
Ja, men jag sa till dig att jag skulle fixa det här själv.
Varför låter du mig inte göra det?
Morgan.
Förlåt, Giselle, men du får inte ha ett bord på skolans mark
om du inte är medlem av en kommitté.
Oj, förlåt mig. Jag visste inte.
Ja, men nu vet du.
-Mina damer. -Med nöje.
Ursäkta mig.
De här muffinsen ser fantastiska ut!
Ta ner allt. Alltihop.
Hon har aldrig varit så här sen utan att ringa.
Jag tror att hon stängt av mobilen.
Det räcker. Hon får utegångsförbud.
Kommer du ihåg när vi gjorde det här?
Hon brukade böna och be om berättelser från Andalasia varje kväll,
och hennes favoriter handlade alltid om det magiska minnesträdet.
Hon brukade älska dem.
-Jag vet inte vad som hände. -Inget hände.
Tonåringar gör så här hela tiden. Så är det bara.
Det är inte bara det.
Jag sjunger aldrig rätt sång längre,
och till och med när jag gör muffins går allt fel.
Jag brukade vara bra på saker.
Det kommer att bli bättre. Ge det bara lite tid.
Robert, är du lycklig här?
Vi kom precis hit.
När var du senast riktig lycklig?
Tja…
Jag är inte olycklig.
Men ibland undrar jag om…
…tiden bara rinner iväg,
och att jag kommer åka tåg om och om och om igen resten av livet.
-Åh, Morgan. -Var har du varit?
-Jag åkte till New York. -Själv?
Jag har åkt tunnelbana själv sedan jag var 13. Lugn, snälla.
Säg inte att jag ska vara lugn.
-Vad tänkte du på? -Jag vet inte.
Men du kanske skulle ha låtit mig stanna där jag hör hemma.
-Du hör hemma här. -Nej, det gör jag inte!
Jag vet att ni vill bo i någon sorts perfekt sagoland, men det gör vi inte.
-Okej? Vi bor här… -Om du vill bli arg, bli arg på mig.
-…i en idiotstad, jag hatar det! -Men använd inte den tonen till din mor!
Min mor?
Hon är inte min mor.
Hon är min styvmor.
-Det är allt hon någonsin kommer att vara. -Styvmor?
Hon menade inte det.
Jag tror nog att hon gjorde det.
-Jag kan inte ändra på det. -Giselle?
Det var en gång
Där i Andalasia
Reglerna var tydliga Färgerna bleknade inte
När man hittade Sitt lycklig-i-alla-sina-dagar
Förblev man lycklig i alla sina dagar
Sedan färdades jag hit
Där den sanna kärlekens kyss väntade
Mötte min prins Blev hans prinsessfru
Men var alla-mina-dagar bara tillfälligt?
Jag saknar mitt sagoliv så
När man vaknar var dag
Och inget har förändrats
Och ens dotter inte känns
Främmande
Jag trodde att jag hittat en plats
Där jag kunde göra saker bättre
Men allt jag gjorde var att byta Saker att misslyckas med
Vad ska jag göra Om jag inte hör hemma
Där livet aldrig blir en saga sann?
Där livet aldrig blir en saga…
Å, Pip! Min gamle vän.
Hej Giselle.
-Giselle, du ser ledsen ut. -Jag vet.
-Jag bara önskar… -Ja?
Vad önskar du dig?
-Önskestaven. -Har du en önskestav här?
Wow.
-Där har vi svaret. -Jag hoppas att du vet vad du gör.
Så jag önskar mig
Där livet är förvirrande
Och smärta kan skära Djupare än en kniv
Jag önskar att vi Skulle bo någonstans
Där blommornas sång Ringer i luften
Och odjur och drakar Är det enda som är hemskt
Ge oss nu ett sagoliv
Jag önskar att vi levde ett
Sagoliv
-Det funkade nog inte. -Ja. Det kanske var bra det.
-Jaja.
Jag antar att en ny dag gryr i morgon.
Ja.
Du kan väl sova över? Vi har väldigt bekväma grenar.
-Åh, okej. -Ja.
Jag är så glad att du är här.
-God morgon. -God morgon, Giselle.
Det är tyvärr inte en särskilt god morgon.
Då får du göra det till en god morgon.
Vet ni vad, ni har helt rätt, mina vänner.
Jag ska bara…
Du är verkligen fnittrig i dag.
Duka bordet nu
Ditt kaffet kokar på
Kan inte prata nu Jag måste steka ägg
Oj, jösses.
Vispa omeletten
Din smoothie väntar på dig
Ska rostbrödet Vara fullkorn eller råg?
Morgan?
Dagen är ny nu
Det finns arbete att göra
Skrubba och sopa
Hushållning, det är ett nöje
Från källaren till vinden
Jag blir extatisk
Gör mina sysslor var dag Vi sopar golven nu
Giselle! Du är till och med vackrare än du var i går.
Det är en ny dag nu
Och ett nytt uppdrag
En chans till Att sätta min förmåga på prov
Vilken solig dag Och vilken mumsig frukost
Du kommer vara tom, herr Papperskorg
Jaja.
Vi ska smaska i oss
Och sedan rycka ut Snabbt
-Rum att damma -Söka efter gralen
Vårt liv är nästan som ett sagoliv
Ja, jag går nu. Det är dags för ett nytt äventyr.
En chans att visa mitt värde och heroiska styrka
för att sedan komma hem till er, min familj,
och stråla från en dag av att ha förverkligat mig själv.
Var försiktig.
Och jag ska också gå, men inte utan min lilla medhjälpare.
Sysslor är ett äventyr i sig. Det har jag alltid sagt.
De där grenarna var brutala för min ischias.
Hallå där, jag kan prata. Vänta, hur pratar jag?
Pip, jag gjorde min önskning i går kväll, den blev besannad.
-Vad menar du? -Vi lever ett sagoliv.
Hopp i kolabönan! Blev vi förtrollade?
Vad ska man göra?
Nej, men har man sett.
Titta omkring oss
Livet blir nu Fyllt av sång, kärlek och skratt
Och man kan slå vad Att vi äntligen blir
Lyckliga i alla våra dagar
-God morgon. -God morgon!
Över hela staden
Regnar det glädje
I Monrolasia Är livet som en fantasi nu
Damer som dansar
Hör alla män sjunga
Så om du saknar lust
Kom, bli vår gäst Bli vår gäst
Så blir du aldrig sorgsen igen
Varje dag är full Av förundran och nycker
Allt som är magiskt och makalöst
När man har ett liv Som är så Grimm-likt härligt
Finns inget bättre sätt att leva Och därför
Är det ett väldigt muntert
Extraordinärt
Sagoliv
För oss
Det är drottningen.
-Har Monrolasia en drottning? -En drottning?
Ja.
Och hon är en magisk drottning. De är alltid kul.
Jag vet inte om hon ser så kul ut.
Giselle, så härligt att träffas.
Är du ute och handlar i sista minuten till i kväll?
Vad händer i kväll?
-Ers majestät. -Till festivalen, Ers nåd.
-Åh, festivalen. Blir den av? -Varför skulle den inte det?
Inget på denna jord kan stoppa den.
Det är min lilla gåva till mitt folk.
Självklart, Ers majestät.
Det var en intressant liten sak.
Ni kanske ska fokusera på er lilla fest?
När allt kommer omkring, är bakverk det ni gör bäst, Ers majestät.
-Det var elakt. -Elakast.
Skuttande klubbor, vad var det?
Jag insåg just
att det här är hennes första festival i Monrolasia,
och du behöver en ny klänning och… vi måste ta itu med det direkt.
Vi ses i kväll, Ers majestät.
Hon har något i kikaren.
Och jag vill veta vad.
Ers majestät.
Ut, allihop.
Ut.
Spegel, spegel på väggen där,
säg vem som mäktigast i landet är.
-Spegel? -Nix.
Spegel!
Hörde du inte frågan?
Det gjorde jag, Ers majestät.
Jag vill bara inte krossas mot golvet, om jag kan undvika det.
Säg bara vem det är.
Det är ju alltid du.
Ja, han kan inte ha förstått.
Vi sa mäktigaste, inte vackraste.
Alltså, den killen, va?
Förlåt mig, Ers majestät.
Jag förstår inte vad det är som händer.
Det förstår jag.
Det är den där staven hon är så hemlighetsfull om.
Den dryper av magi. Till och med en idiot kan se det.
Ni två, hämta den åt mig!
Men… Vänta… Menar ni stjäla den?
-Ja, Ers majestät. -Men…
Åh, Giselle. Vad har du gjort?
Klänningarna ser annorlunda ut än när jag var prinsessa.
Hur ser jag ut?
Åh, Morgan. Du är jättevacker.
Vad tycker du?
-Den är fantastisk. -Då tar vi den.
Du behöver inte göra detta.
-Den är säkert väldigt dyr. -Självklart behöver jag det.
Jag har alltid drömt om en sådan här kväll ihop med dig,
och den ska bli perfekt.
Nu saknas bara skorna.
Miss Giselle, vi behöver en klänning åt er också.
Åh, nej tack. Det är bra.
Struntprat!
Dessa är unika, handdoppade i äkta älvstoft.
Det blinkar som en stjärna.
Det var ett aggressivt blinkande, men jag behöver inte…
Miss Giselle?
Miss Giselle, är allt bra?
Vet ni vad, jag tänkte på en sak.
Jag har ju faktiskt en modells figur.
Det allra finaste av timglas skulle brista av avund.
Nu provar vi allihop.
Vad är det som luktar?
Oj, det är jag. Vet du varför? Jag ramlade i en rännsten.
-Jösses, köpte du hela staden? -Men allt är inte till mig.
Säger du det?
Tänk dig vår Morgan, balens drottning…
…i den här!
Vad?
-Ja… -Ja?
Okej.
Lite åt höger.
Den ser… annorlunda ut i det här ljuset.
Den är definitivt luftkonditionerad!
Vad har hänt? Den har slitits i stycken.
-Den duger knappt åt ett hembiträde. -Så skulle inte jag ha uttryckt mig.
Vadå? Det var lite dömande.
-Jag kanske kan laga den. -Nej. Ingen lagning.
Jag tar hand om det.
Jag ska marschera dit och kräva en förklaring.
Okej, jag ska gå till marknaden,
sedan har jag gott om tid att göra mig i ordning för festivalen.
Tack för allt, styvmor.
Styvmor?
Åh, nej.
Vad?
Mitt hår är så högt och klänningen så lågt skuren.
Och jag vill att den klänningen är gjord av trasor.
-Sådana som jag vill alltid det. -Sådana som vem? Vad pratar du om?
Åh, nej, Pip.
Jag är rädd att min önskan förvandlar mig till en…
En vadå?
-Den förvandlar mig till en… -En vadå?
-En elak styvmor. -Vad? Kom igen.
Oj. Ja. Jag kan definitivt föreställa mig det.
Åh, nej. Åh, Pip!
Hallå, sakta ner! Vart ska vi?
Vem bor i det här råttboet?
Det gör Morgan.
Styvdöttrar bor alltid på vindar eller i fängelsehålor.
Åh, Pip, vet du vad det här betyder?
Jag är skurken i Monrolasia!
Tja, du är inte den enda skurken.
Var inte fånig. Det kan alltid bara finnas en skurk.
Om man inte räknar undersåtar och husdjur.
Och skurkar man inte vet är det förrän det är för sent.
Monrolasia kanske är annorlunda.
För vi har dig, och sedan har vi den där onda drottningen du skapade.
-Vem, Malvina? Hon är inte ond. Hon är… -Såg du vad hon hade på sig?
Med de stora gesterna och den galna blicken!
Åh, nej.
Det är bäst att du önskar bort den där önskningen innan hon…
Pip?
Jag mår inte så…
Vad är det?
Åh, Pip.
Elaka styvmödrar har inte gulliga ekorrar som vänner. De har…
Katter! Och onda sådana!
Jag kan inte vara en ond katt. De äter ekorrar!
Jag mår illa!
Säkerligen finns det ett äventyr här ute någonstans.
Ett rop på hjälp.
Äntligen!
Vad ska vi göra?
-Jag går inte in dit. Du får gå. -Jag går absolut inte in dit.
-Är du en drakdräpare? -Visst är jag det.
Frukta inte. Jag skall dräpa besten.
Jag skulle inte göra det. Den är väldigt stor.
Och sur.
En väldigt stor och sur drake är precis vad jag har letat efter.
Det här går snabbt.
Framåt, min sköna.
Har du gjort det här förut?
Självklart, ja, jag har… Jag har dräpt mången drake.
-Vad bra. -Okej.
Varmt. Det är varmt.
Jag skall framhärda.
Jag ska besegra den fega besten!
Jag skall…
Hallå!
Inget illa ment, sir, men ni kanske borde byta jobb.
Vad håller du på med?
Nancy sa att om vi får problem, behöver vi bara fråga.
Välkommen till din magiska önskestavsupplevelse!
Om du någonsin har en fråga,
fråga bara, så visar jag mig.
-Hej! -Vi har inte tid med det här.
Duktig kisse.
Förlåt. Min vän är bara lite angelägen
för att vi måste få en önskning ogjord så snabbt som möjligt.
Tyckte du inte om det du fick?
Jag önskade mig ett sagoliv
och det gjorde min stad till en plats som Andalasia.
Och nu håller jag långsamt på att förvandlas till en elak styvmor.
Och jag är hennes snart onda katt.
Åh, du förändrade världen. Vad? Förändrade du världen?
Vet du hur mycket magi det krävs för att klara av det?
Var tror du all den magin kommer ifrån?
Från Andalasia. Det här är apokalyptiska grejer.
Det är definitivt en önskan att önska bort.
Lycka till.
Oj!
Vi behöver veta hur man önskar bort önskningen!
Välkommen till den magiska… Oj, det var du. Okej.
Vi bygger alltid in en viss tid att göra önskningen ogjord.
Du vet, om man ändrar sig.
Gudskelov att du inte helt blivit till skurk än.
-Bra. -Akta tofsarna, tack.
Hur långt har vi kommit? Få se.
-Styvmödrar. De är elaka. -Elakt bra.
Det kan vi bocka för.
De andra tre är, fåfäng…
Jag är inte fåfäng. Jag passar bara i allt.
Där har vi det. Okej.
-Oj. -Grym och ambitiös.
Ja, jag skulle säga att din klocka ännu inte klämtat.
-Bra. -Vad är det för klocka?
Det kan vara vad som helst.
Har du sett en blomma som släpper kronblad?
Nej?
Men kanske en klocka som räknar ner till midnatt
med ett olycksbådande ringande?
Alltså, det är ganska klichéartat, men en klassiker!
Det där är ingen kattlåda. Det är mitt hem.
Men, oroa dig inte.
Så länge du önskar bort den före midnatt,
-går det bra. -Vad händer vid midnatt?
Vid tolvslaget, fastställs förtrollningen,
och inget kommer längre att vara som förut.
Det betyder att din önskning blivit permanent.
För alltid…
Det där gjorde jag för effektens skull.
Permanent.
För att önska bort din önskning, tar du bara staven, märkt "stav".
-Var är den? -Ja. Den är…
Den är borta.
-Åh, nej. -Lycka till med allt det här. Det behövs.
-Skynda på! Klockan är redan… -Två.
Det betyder grymhet.
Nej.
Vi får inte låta detta ske. Vi måste kämpa.
Jag är inte en ond katt!
Vänta här. Jag måste hitta ett sätt att stoppa detta.
Och jag måste slicka den här, av någon anledning.
Det där var riktigt äckligt.
Allt kommer att bli bra. Vi behöver bara lite magi.
Som vi säger i Andalasia: "Magi fixar allt."
Eller förstör det?
Men så tar man mer magi och gör den ogjord,
-så blir allt bra igen. -Goddag, frun.
Vi ser i alla fall bra ut. Det är inte viktigt nu.
Tala för dig själv. Men Robert kommer att uppskatta det.
Om han inte dräps av något.
Åh, nej! Hon har rätt. Jag menar, jag har rätt.
Han tror att han är en prins. Med svärd. Vem vet vad han kan stöta på?
Eller Morgan.
Även om inget någonsin händer unga flickor i Andalasia.
De bara sjunger och plockar blommor
och blir ibland inlåsta i torn eller fängelsehålor eller kidnappade av troll.
Eller häxor. Jösses!
Åh, vad fin.
-Tack. -Det var ingen dålig klänning.
Vad har hon på sig?
God morgon, Morgan. Är du redo för festivalen i kväll?
Självklart. Min styvmor köpte till och med en ny klänning till mig.
-Det har hon aldrig gjort förut. -Allt är perfekt.
Det finns en festival på horisonten
Vi är så pirriga och vi längtar
Jag hänger blommor I doftande bersåer
För att förstärka festiviteten
Det blir munterheter på vår borggård
Och vals i alla korridorer
Blir det inte perfekt?
Tror ni inte Det bli perfekt?
Såklart
Det är det väl alltid?
Det är ännu en Perfekt Monrolasia-morgon
Skinande barn leker Under en skinande himmel
Alla fåglar i alla träd Sjunger extra fint
Allt är perfekt Så varför är inte jag?
Jag kan min roll Och spelar den varje dag
Vem jag egentligen är Får de aldrig se
Men jag känner djupt inom mig
Där mitt knasiga jag är gömt
Kanske perfekt inte är det För mig
Inom mig Finns en hunger för äventyr
Inom mig Finns längtan efter romantik
Och i hemlighet jag vill Bli hjälte för en dag
Jag klarar av det Om jag skulle få en chans
Och nu denna Perfekta Monrolasia-morgon
Finns ett litet pirr Om en möjlighet
För jag har en känsla Att kanske i dag
Bara runt hörnet Eller ute i bukten
Att någon förändring Kan komma min väg
Något vilt, inte perfekt
Men alldeles perfekt
För mig
Nej, jag ville aldrig Vara perfekt
Bara en chans att bli
Det som är rätt för mig
-Den här frukten är väldigt mjuk i dag. -Då skulle jag vara försiktig.
Mjuk drakfrukt kan vara lite…
…grinig.
Kanderade dadlar, fikon och pistaschnötter!
Kan jag hjälpa dig?
Ja. Har du något som kan vända på magi
som du inte har användning för, kanske grötomslag?
-Eller en salva? De kan ha stor verkan. -Inga salvor, nej.
Den här böjer ögonfransarna.
Böjda ögonfransar? Varför inte?
Nej! Vi har inte tid med fåfänga, vi måste ta oss samman.
Jag antar att du ska närvara vid balen i afton?
Ja, det ska jag. Jag är jättespänd.
-Jag har aldrig varit på bal. -Åh, nej. Nej.
Styvmödrar kan inte hantera sådant här.
Min mor älskar sådana här fester. Jag har varit på tusentals.
Det måste vara underbart.
Visst. Ibland.
Men det är inte mitt val.
Jag förstår det.
Eftersom det är din första bal, kanske jag kan visa dig runt?
Se till att du hittar den perfekta danspartnern?
Finns det partner som inte är perfekta?
Jadå. Håll dig till mig. Dina tår kommer att tacka dig.
Ja, å deras vägnar tackar jag dig.
-Och jag accepterar. -Jag är hedrad.
Jag ger den till henne! Hon tycker om mig när jag gör det.
-Men det var jag som tog den! -Det var jag som drog ut dig.
En stav som tillhör Giselle kan inte vara särskilt mäktig.
Men, jag antar att jag väl borde kolla vad jag kan göra med den.
Få se. Jag önskar att…
…Ruby…
…blir en padda.
Åh, nej.
Åh, jag är en pratande padda. Jag visste…
Idiotiska stol!
Spegel! Vad är det här för magi?
Fråga vad som helst så visar jag mig.
Det var en lätt fråga. Det är andalasisk magi,
vilket betyder att bara en sann andalasisk son eller dotter kan
använda den.
-Hej. Vem är du? -Ta honom.
Fick dig!
Sluta!
Han är en hal liten jävel.
-Jag är kittlig där. Mina tofsar! -Så söt!
Akta det finstilta.
Ursäkta. Sa du "Fråga vad som helst"?
Nej. Bort. Bom! Bort med er. Kom… Bom!
Nej, nej, du ska ingenstans.
Jag har faktiskt en hel del frågor.
Många, många, många frågor.
Så du får börja från början…
Fråga inte mig.
…annars kanske jag måste ta fram redaktörssaxen.
Det var ingen dålig bukett.
De kommer att matcha min klänning perfekt, och de växer vilt vid marknaden.
-Är de inte vackra? -Världen är sannerligen ett mirakel.
En helt underbar sak hände. Tyson bjöd med mig till festivalen.
Spännande.
Men tyvärr kommer du inte att närvara vid festivalen i kväll.
Du har alldeles för många sysslor.
-Men jag har gjort alla sysslor. -Mattorna i hallen, då? Hemskt dammiga.
Och fönstren? Jag ser ingenting.
Sedan har vi trädgårdsarbetet och det ska sys och lagas.
Och glöm inte skorstenarna. En smutsig affär.
Ja, det kanske finns några som jag har missat.
-Men de kan säkert vänta… -Säger du emot mig?
Nej, absolut inte. Det skulle jag aldrig göra.
Du kanske behöver påminnas om din plats här.
Tills du minns din plats får du bara lämna rummet för sysslor.
Och bara när jag säger till.
Men jag lovade Tyson att komma.
Men, snälla Morgan.
En pojke som Tyson har många alternativ som uppriktigt sagt är bättre.
Men oroa dig inte.
Du kan njuta av kvällen härifrån, i ditt lilla bo.
Det blir säkert minst lika magiskt.
Det var väl sarkastiskt?
Inte så svårt att förstå ändå.
Styvmor.
Styvmor, snälla. Du kan inte vara så grym.
Åh, jag rår inte för det, gumman. Det är bara sådan jag är.
Nej!
Du måste släppa ut mig! Du kan inte vara så grym.
Snälla! Snälla, du får inte göra så här.
Styvmor!
Äpplen! Saftiga äpplen!
Jätte!
-Kommer det en jätte? -En jätte, den kommer!
Göm er!
Rep! Ja!
Vad håller du på med?
Jag ska använda repet till att fälla jätten.
Och sedan blir han eller hon min!
Åh, nej!
Hallå. Ingen fara.
Nej!
Hjälp mig! Jag sitter fast!
Hjälp!
-Åh, nej. -Snälla! Hjälp!
Jag kommer!
Ingen fara.
Det är över nu. Den stora stygga jätten är borta.
-Bella! -Mamma!
Mamma.
Förlåt! Jag vände mig bara bort ett ögonblick.
-Vi står i skuld till er, sir. -En sann hjälte.
Det kan jag inte påstå.
Tack vare er är vår familj trygg. Jag är er evigt tacksam.
Okej.
Ska du någonstans?
Nej, det är inte som du tror.
Jag måste bara berätta för honom varför jag inte kommer.
Styvmor, snälla. Jag är hemma igen snart.
Det har du rätt i. Det är du.
För du ska ingenstans.
Snälla! Snälla, gör inte så här!
Snälla…
-Morgan? -Styvmor?
-Morgan. -Mår du bra?
Aldrig mått bättre! Nu går vi tillbaka till ditt torn.
Åh, nej. Det kan inte vara sant. Inte än.
-Vad pratar du om? -Ambition.
Det var det sista och sedan har jag blivit henne.
Vad är det som händer?
-Åh, Morgan. Förlåt mig. -Vad är…
Det är mitt fel.
Jag önskade mig ett sagoliv och det har gått väldigt fel.
Eller väldigt rätt.
Nej. Vänta!
Stackars Giselle vet inte vad hon vill, men det gör jag.
-Styvmor, snälla… -Morgan, du måste lyssna på mig.
Jaja.
Perfekta lilla Morgan är inte så perfekt nu.
Du skulle bara våga!
Jag vågar allt jag vill.
-Sluta! Du… Du skrämmer mig. -Jag vet.
Jag vill göra det själv,
men vem vet vad som kan hända om jag går dit så här?
Du får gå.
Ja!
Hämta hjälp innan det är försent.
-Och du måste göra det före midnatt. -Göra vadå?
Rädda oss.
Eländiga flicka!
Ni tre!
Ni ser ut att vara bra med barn.
Min dyrbara älskling behöver tas om hand. Ordna det.
Jag känner mig överlägsen allt levande.
Jag vet inte varför vi kämpade emot detta.
Verkligen.
Vem visste att vara skurk kunde kännas så… befriande?
Nu måste jag bara hitta den där staven.
Vad har vi här?
Du vet, styvmödrar är många olika saker.
Men en sak vi inte är, är mäktiga.
Det är därför vi måste hålla på med allt löjligt manipulerande.
Vi har ingen egen makt.
Nu när Morgan är borta, är jag ingen styvmor längre.
Så jag tycker det är dags att anta en ny roll i staden.
Jag vill bli drottning!
Men det finns redan en drottning
och jag tror att hon är väldigt fäst vid sitt jobb.
Det blir nog enkelt att ordna.
En skurk som Malvina kan inte motstå en chans att visa hur elak hon är.
-Vart ska vi? -Jag tycker att vi ger henne den.
Och sedan har jag ett litet jobb åt dig, min gosse.
Ska jag få vara ond nu?
Oh, ja.
Spegel, spegel i hennes hand.
Säg vem som är den mest osäkra kvinnan,
vars behov att hela tiden be sin spegelbild om bekräftelse
antyder att det hon verkligen behöver göra är att älska sig själv…
…i landet är?
Giselle, alltid ett nöje.
Ja, det kan jag föreställa mig.
Jag hoppades att springa på dig, och har man sett? Det verkar så.
Vad kan jag göra för dig, då?
Jag tyckte det var rättvist att ge dig en chans
att fredligt överlämna Monrolasia till mig innan det blir några obehagligheter.
Och varför skulle jag göra det?
För att den här staden är min.
Det vet vi nog båda två, eller hur?
Tyvärr måste jag avböja ditt generösa erbjudande.
Efter ett litet samtal med din lilla bokrulle,
är det tydligt att Monrolasia är allt det var ämnat att vara,
hur det nu än kan ha inträffat.
Jag försökte i alla fall.
Men om du inte accepterar erbjudandet,
så vet du att det bara finns en sak som kan ske.
Sannerligen.
-Danstävling! -Ser ni vad jag måste stå ut med?
En av oss måste dö.
Vid midnatt?
Det låter rimligt.
Jag ber så mycket om ursäkt för att ha förstört din lilla fest
med den här otrevliga "krossa dig"-saken.
Åh, Giselle.
Du är jätterolig.
Helt borta, men jätterolig.
Snälla var ej rädd Att du upprör mig
Jag vet knappt att du är där
Förlåt, men sa du något? Du är svår att se
Som en lukt som bara dröjer kvar
Försöka vara smart Det förstår jag inte
Den rollen är du inte värd
Du ser inte din egen obetydlighet
Det är nu dags att lära dig
Du tror att du är elak Men jag är elakare
Älskling, det är inte kul Att bara vara…
-Föredetting -Wannabe
Storskurk
Du är en liten snok Jag är en stor huggorm
Inse Jag är mycket elakare
Än dig
Du förstår väl att det är löjeväckande
Två skurkar i en saga
Staden är för liten För oss båda två
Så segla in i solnedgången nu
Mina undersåtar Hjälper dig att packa
Jag ska inte gråta
Jag kommer sakna dig
-Ack -Och ve
Men du måste ge dig av
Du tror att du är elak Men jag är bättre på det
Inget du kan hitta på kan Mäta sig med mig som ond härskarinna
Jag är hjärta och hjärna Och du, du är bara blåsan
Hur kan du tro att du är elakare Än jag
Ingen vill någonsin berätta en saga
Med både Maleficent Och med Cruella
Mina kindben är vassare
Mitt hår det är högre
Hoppa ner i ett kaninhål
Klättra en bönstjälk
Det är inget farväl
Men adjö
Någon borde verkligen Stoppa henne
Upp till mig Att göra det
Det finns kanske ett hus Att släppa på henne
Åh Är ett förgiftat äpple en kliché?
Släpa upp henne på taket Släng ner henne
Jag ska trolla bort henne
När hon är borta Ska jag äga staden
Och alla kommer hurra
Hon var ganska elak Men du är mycket elakare
Därför måste jag se till att Hon inte lever lyckligt i alla sina dagar
När jag står på toppen Av alla skurkars berg
Kommer alla i Monrolasia Vara mina slavar
De ska säga "Drottning, vi hyllar dig"
För jag kommer Inte bara vara elakare
Elakare
-Men den hemska -Alltid hemska
Fruktansvärda
Allra, allra elakast av alla
Vad hände?
Källan!
Åh, nej.
Varför är jag så spetsig? Och mina ögonbryn är så perfekta.
Vad tusan har jag på mig?
Är det här Andalasia?
Wow. Det här var inte vad jag föreställde mig.
-Morgan? -Nancy.
Vad gör du här?
Jag vet inte riktigt. Något konstigt hände.
Hade det händelsevis att göra med ett gigantiskt hål i himlen?
Ett vadå? Vad tusan är det där?
I går kväll dök det mystiska hålet i himlen upp
och började att dra ut all vår magi till något annat ställe.
Okej, Morgan, berätta vad som hände.
Jo, Giselle och jag hade ett ganska hemskt gräl. Och sedan…
-Och sedan vadå? -Jag är inte riktigt säker.
Men det sista jag minns är att Giselle betedde sig väldigt grymt.
Och sedan sa hon något om en önskning och att jag måste ordna det.
Åh, Edward. Önskestaven. Hon måste ha använt den.
Men vad kan hon ha önskat sig som kan orsaka allt det här?
Vad det än var, förvandlade det vår stad till någon sorts sagovärld.
Precis som Andalasia.
En så stor önskning att den förändrar en värld,
kräver inte lite av vår magi.
Den kräver all vår magi, till sista droppen.
Vänta. Men allt här är gjort av magi.
Om allt försvunnit, vad händer då med Andalasia?
Om vi inte kan vända på det här,
kommer allt som är andalasiskt försvinna för alltid.
Jag vill inte att Andalasia ska försvinna för alltid.
-Jag vet. -Nej.
Vi måste kunna göra något.
Giselle behöver bara minnas vem hon är och sedan kan hon ordna allt.
Jag vet att hon kan.
-Minnas? Edward! -Självklart.
-Minnenas magi. -Vad? Menar ni Giselles minnesträd?
Är det verkligt?
Det är det. Och det är den starkaste magin som finns.
Hej.
Vilka är ni?
Vi är dina trädgårdsälvor.
-Jag skulle vända om, om jag var du. -Om du inte vill kastas från taket.
Det verkar som att barnvakterna har haft en hektisk dag.
Det har jag också, älskling.
Vi behöver något mer majestätiskt än den här.
Och undersåtar.
Vi behöver definitivt undersåtar om vi ska få något rätt gjort.
Var sa du nu att Morgan var?
Vem vet? Hon sjunger väl för en mus eller något.
Men vem bryr sig? Kvällen handlar om mig.
Stanna vagnen.
Så ja!
Robert.
Morgan skulle inte försvinna så här.
Om inte något har hänt.
Något är fel. Jag ska hitta henne.
Ännu ett fruktlöst äventyr,
men lycka till med det.
Kör!
Jag visste att det var ett trädhus, med det där är ett hus av träd.
Vi är bra på nyckfullhet.
Jag tror att trädet är här.
Där är det. Det är trädet!
Åh, nej.
Det är dött.
Frukta inte. Vi kommer på något smart i sista stund som löser alla våra problem.
Edward.
-Vadå? Det funkar så här. -Det måste finnas något vi kan göra.
För en liten flicka utan mamma,
var det magiskt att se en prinsessa hänga i en reklamskylt.
Jag visste att det var verkligt. Jag tvekade inte ens.
Allt var så mycket enklare då.
Jag kommer aldrig att glömma dig.
-Vad var det? -Du väckte blomman till liv.
Gjorde jag?
-Men hur då? Jag är inte magisk. -Nej, men de här minnena är det.
Och de bor inom dig också. Då måste deras magi också göra det.
Morgan, du är nyckeln.
Det var det Giselle menade med att be dig att rädda oss.
Så om jag kan ta med en bit av trädet
kommer magin i den få henne att minnas vem hon är, att hon är god.
Då kan hon ordna allt.
Vi börjar få ont om tid.
-Men om det inte fungerar? -Morgan, det gör det.
Du måste bara minnas allt gott i de stunderna
för att du är en del av dem.
Känn dem, så ordnar de resten.
Minnen är magi, Morgan
Är du verkligen prinsessa?
Det spelar ingen roll Hur oviktiga de verkar
Vanliga stunder Som en blick eller ett skratt
Kan ge dig lite ljus
I de mörkaste av stunder
Minnen kan rädda oss, Morgan
När man samlar dem Ger de en bild
All kärlek du har givit Och kärleken du fått
I den kärleken finns kraft
Kärlekens kraft
Vi kan välja att använda den Om vi vågar
Kärlekens kraft
Och vi finner den I minnena vi delar
Vi behöver den
Som sol och ljus och luft
När vi behöver sann magi, Morgan Så ska vi komma hit
Hitta sången inom dig Som dina minnen känner väl
Låt den växa Låt den lysa
Edward.
Gå du.
Någon måste stanna och skydda vår värld.
Ur stenen växer det en blomma
Som solens strålar smälter Bort all is
Så sjunger vi den Tills världen sjunger med
Vad ger oss styrka?
Kärlekens kraft
Kärleken, kärlekens kraft
Som att flyga på en magisk kvast Högt upp i himmelen
Vi flyger av kärlek
Kärlekens kraft
Kärleken, kärlekens kraft
Minns bara de minnen
Som visar oss kärlekens
Kraft
Jag tror jag vet vad jag ska göra.
Vad är det?
Det är mitt minnesträd.
Jag kan få tillbaka henne.
Jag ska bara ta lite luft.
Visst, älskling. Var tillbaka vid midnatt.
Jag borde vara på den där festen.
I stället sitter jag här, och passar dig som passar staven.
-För att hon inte litar på dig. -Eller så litar hon inte på dig.
Hon försökte inte förvandla mig till padda.
Men hon kanske gillar paddor.
Oavsett vilken reptil hon förvandlar dig till, är jag hennes högra lady-hand.
Vilket betyder att du borde göra de tråkiga sakerna.
Och jag borde se fantastisk ut på festivalen.
Okej, gå då.
Och jag ska berätta för Malvina att du övergav staven,
så får vi se vem som slutar som en vårtig padda.
Jag blir aldrig den vårtiga paddan.
Tittat i spegeln på sistone? En ärlig spegel?
-Är det så du vill ha det? -Ja.
Då antar jag att vi båda får passa staven.
Jag antar väl det.
Ett litet råd. Skaffa ett liv. Hon hatar er bägge två.
-Se upp! Akta er! -Du, bokrullen! Stick!
Försiktigt!
Om ni inte har fler frågor, adjö.
Släpp min svans!
Mina damer, har ni inte lärt er något? Måste vara snabbare än så.
Hur kan han vara så snabb?
-Vi kan få ner honom. -Hallå, vänta. Kom igen!
Då åker vi!
Ni damer har varit fantastiska men jag har en bal att gå på. Vi ses.
Ser jag redo ut?
Där är du, min gosse. Några problem?
Nix. Jag är visst bra på ondska.
Nu kommer den roliga delen.
Nu är jag redo.
Hoppas jag inte är oklädd.
Vänta lite. Vad är det här?
Hallå! Vänta nu. Jag är med henne.
Det här är min hållplats. Hallå? Herr Peruk.
Jag är med henne. Jag måste ut härifrån. Hallå!
Hallå! Vad är det som händer? Vänta lite.
Ni glömde mig.
-Morgan, var har du varit? Är du okej? -Nej. Det är jag faktiskt inte.
-Får jag åka med? -Självklart.
Åk! Jag kommer efter.
Nu ska vi se.
Jag önskar att jag blir drottning av Monrolasia.
Giv plats!
Vi måste komma in.
Jag tror att du sitter på min plats.
Du igen.
Och jag tror att det är dags att vi avslutar det här en gång för alla.
Åh, ja. Gärna.
Dumma stol!
Varför händer det här hela tiden?
Är detta min mors verk?
Nej, det är Andalasia. Det bryter igenom.
Okej. Djupt andetag. Dra in.
Jag önskar.
Vakter.
Förgör henne.
Jag önskar.
Det är bara fjärilar! Idioter!
Ers majestät!
Ruby vill berätta något om staven.
Jaså, vill hon det?
Hej!
Det var hennes fel. Hon är den som borde bli en padda.
-Och det var du som släppte in katten. -Ni två är sämst!
-På tal om paddor. -Jag önskar.
-Nancy! -Robert!
Har du sett Morgan?
-Ja. Hon är är. Hon är okej. -Åh, gudskelov.
Herregud, folk håller på att bli galna.
Jag vet. Det är Giselle. Hon lider under en förbannelse.
Vi måste rädda henne så att hon kan stoppa det här.
En förbannelse?
Kom igen!
Morgan!
Pappa!
-Pappa! -Hur har det gått?
-Jag har letat i när och fjärran. -Vi måste gå in. Kom.
När blev min dotter så modig?
Nu räddar vi Giselle. Dags att bli hjältar.
Vill du ha ett handtag?
-Mor, stoppa detta! -Giselle!
Morgans minnesträd
Onödigt skräp.
Nej!
Giselle, nej!
Det här är en väldigt vacker plats.
-Ja. -Detta är en dejt.
-Hon är väldigt snäll och väldigt söt. -Ja.
-Giselle! -Jag är här, Morgan.
Hallå, vänta på mig!
-Mamma, vart ska du? -Jag ska ingenstans.
Du kommer alltid att vara en prinsessa för mig.
Högre! Högre, mamma!
Oj då. Vad fasen är det som händer här?
Giselle!
Robert.
Min sköna Giselle.
Du har kommit tillbaka.
Förlåt mig. Jag vill inte ha undersåtar.
Nancy, var är Edward?
Han stannade kvar för att beskydda Andalasia.
-Åh, nej. -Snälla, vi måste skynda oss.
Magin försvinner.
Vi måste stoppa det här annars dör allt från Andalasia.
Och det betyder att du…
-…gör det? -Nej.
Nej, jag…
Jag kan ordna det här.
Stopp!
Jag skulle inte göra det där.
Morgan.
Morgan!
-Mor, vad håller du på med? -Lugn, älskling.
Det är bara lite sömndryck.
Det var faktiskt tänkt till Giselle, men det får duga.
-Malvina, du måste göra det ogjort. -Det ska jag göra.
Din hjälpsamma bokrulle förklarade att vid tolvslaget,
blir din önskning permanent. Och jag gillar den här världen.
Så du ska släppa staven och låta klockan slå,
och sedan blir hon fri.
Men om jag gör det, dör Andalasia.
Och om du inte gör det, dör hon.
-Nej. -Sluta upp, onda häxa.
Åh, Robert. Tycker du inte att du är lite hård?
Malvina, snälla.
-Det här är inte likt dig. -Det är det nu.
Precis som du önskade dig.
Nej!
Morgan.
-Jag känner mig svag. -Giselle.
Vad är det som händer?
-Är du okej? -Jag vet inte.
Nej.
Är det inte underbart när två världar möts i sådan… harmoni?
När klockan slår midnatt, fastställs förtrollningen.
Nej.
Det får inte sluta så här.
Jag följer med dig.
Robert.
Vilka hjältar.
-Vad ska vi göra? -Den får inte slå tolvslaget!
Det är som en önskan som går i uppfyllelse.
-Snälla, håll ut. -Jag är så ledsen. Det här är mitt fel.
Nej. Det måste finnas något annat vi kan göra.
-Jag bara önskar… -Nej.
Den där delen av staven. Ta den.
Tick-tack, tick-tack.
Tyson, ditt svärd!
Håll i!
Morgan.
Man kan inte bryta magi.
Lyssna på mig.
Du måste önska dig något nytt, Morgan.
Min magi är nästan borta.
Just det, enligt din tråkiga bokrulle
kan bara en sann andalasier använda den där trasiga vedbiten.
Men gör ett försök.
Hon har rätt. Jag kan inte. Jag är inte en sann andalasisk dotter.
Du är en sann andalasisk dotter.
För att du är min dotter, Morgan.
Jag ska berätta
Hur jag absolut vet
Så skulle jag skapa en värld åt dig
Som aldrig krossar ditt hjärta
Där du kan växa och frodas
Och dina önskningar kan blomstra
Jag ska alltid älska dig, Morgan
Jag är så stolt För att du fortsätter
Nej.
Jag har sett mycket magi i mitt liv
Men aldrig något så starkt
Kärlekens kraft
Min kärlek till dig har kraft
Den kommer finnas där inom dig
När jag är borta
Nej.
Min kärlek ska finnas där
Nej.
I alla dina dagar…
Nej.
När jag är…
Nej.
Vad ska jag önska mig?
Snälla. Stanna kvar. Snälla, lämna mig inte.
-Snälla. -Giselle.
Vad ska jag önska mig?
Tick-tack, tick-tack.
Vänta.
Var är klockorna?
Varför är det inte midnatt?
Jag önskar att jag var hemma… med min mamma.
Ja, lilla du.
Mamma.
Morgan.
-Mamma! -Du klarar det!
-Jag var så rädd. -Jag vet. Men du räddade mig.
Du räddade oss alla.
God morgon.
Jag hade en sådan konstig dröm i natt.
God morgon.
Han kommer verkligen inte ihåg något.
Bara den som utövar magin kan minnas allt tydligt.
För alla andra är det som en dröm.
Jag längtar tills du förklarar för honom att han sjöng med en papperskorg
och besegrade en ond drottning.
Lycka till med det.
Jag hade en hemsk dröm om paddor.
Jag också.
God morgon, Edgar.
Giselle, det vanliga?
Åh, ja, snälla. Tack.
RESERVERAT
God morgon. Ursäkta att jag avbryter.
Jag ville bara säga hej.
Och jag vill verkligen be om ursäkt för många saker.
Jag ville att Morgan skulle bli lycklig här
och jag gick nog lite för långt.
Okej. Hoppas kaffet smakar.
Du vet…
Jag tenderar också att gå lite för långt ibland.
Nej.
Det visade sig att vi har plats för en till i kommittén, om du är intresserad.
Jag tror att vår stad kan behöva någon som du.
Jag skulle älska det.
-Oj, vi kramas. -Okej.
-Inte din stol. -Just det. Nix. Okej.
Japp.
Så en ny berättelse började för Giselle och hennes familj i Monroeville.
Utan magi den här gången.
Robert öppnade en liten advokatfirma i staden och tog aldrig tåget igen.
Sofia växte snabbt.
-Och Morgan… -Morgan!
Jag kommer tillbaka strax.
Ja, hon var fortfarande en tonåring.
Sluta titta. Det är obehagligt.
-Tittar inte! -Ska hälla upp…
Förlåt att jag är så sen.
-Det var en skock troll… -Det gör inget.
…i skogen i dag. De ville inte ge upp.
Det krävdes hela byn för att driva ut dem.
Var är Edward? Stannade han kvar?
Nej då. Han är här. Han är upptagen med en strid.
-Självklart. -Tillbaka, era vilda odjur!
-Du är död! -Nej. Det blev bara en skråma.
Du gav mig en skråma!
Jag är inte död.
Titta, jag haltar knappt!
Era små bönder är ganska vilda.
-Liksom du Robert… -Åh, nej.
…som på ett så storartat sätt hjälpte till att rädda alla med mitt svärd.
Må dina äventyr med mitt svärd fortsätta, min gode man.
Jag har faktiskt hängt svärdet på väggen, Edward.
Jag är glad att säga att jag inte behöver det här.
-Verkligen? -Ja.
-Vilken tragedi.
-Kan jag få tillbaka det? -Ja. Självklart.
-Okej. Bra. -Ska vi spisa?
-Absolut. -Vad vill du ha?
Men först, vi har en mycket speciell gåva.
Vilken rätt du än önskar dig dyker upp på denna tallrik.
Det är allt den gör. Det är…
-Visst? Vi är ganska säkra. -Ja.
-Du kanske ska önska? -Ja.
Okej.
Ursäkta mig. Jag måste försvara min ära.
-Jag kräver ett omtag! -Jag fixar det.
-Här. Jag hjälper dig. -Ja, visst.
Jag kommer också!
Fick dig!
-Vad var det för? -Jag älskar dig bara.
Och jag kan inte önska mig något annat.
Vissa dagar är bra Och andra inte
Men inga tar vi för givet
För det är både lycka
Skål.
Och motgångar
Som skapar dessa
Minnen
Även om i verkligheten
Inte alla mina dagar är
Lyckliga i varje stund
-Är den ännu mer -Ännu mer
Ännu mer
Förtrollad
Slut
AVFÖRTROLLAD
Undertexter: Ulf Christoffersson