Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Tady Tlapková patrola. Mise splněna. Přepínám.
Tady Žraločátko. Perfektní. Inicializace plánu probuzení.
Zakryj si uši, dobře?
Jasně. Navždy spolu. Přepínám.
Tři.
Dva.
Jedna.
Co?
Konec světa nadešel!
Javiere, vezmi holky do bunkru.
Do jakého bunkru?
Jakého? Přece do toho tady!
Tenhle dům nemá bunkr! Koupil jsem barák bez bunkru!
Ty mě nikdy neposloucháš!
Jak se ochráníme?
Nikdo na nás neútočí, idiote. To je Lunin ohňostroj.
-Jsi si jistý? -Jo, jsem si jistý.
-Ne! -Já to věděl!
-Našel jsem tě! -Ne!
-Pojď sem! Přiznej se! -Ne!
Byl to tvůj nebo Lunin nápad?
-Čí to byl nápad? -To nikdy neprozradím. Jsem dobrý voják!
-Uvidíme! -Luno, pojď mě zachránit!
Zachráním tě! Jo!
-Čemu se směješ? -Tvůj obličej.
Podívej se na sebe.
Holky, máte zaracha.
Kam běžíte?
-Připravte se, jdeme pozdě do školy! -Poslouchejte tatínka!
Luno, obleč se!
DVAKRÁT TĚHOTNÁ
Holky!
Dělejte, jestli přijdeme pozdě, budu zas muset mluvit se slečnou Paty,
a ta mě děsí.
Neutíkejte.
-Připravené? -Jo.
Proč brečíš? Je to jako každý den.
Dojalo mě, jak odjíždíte.
No tak, kreténe! Teda kamaráde!
Dělej, kamaráde!
Sol, buď opatrná. Nechal jsem vyčistit sedadla.
-Tati, můžu si zkusit svou písničku? -Ano, zlato.
-Ale potichu, bolí mě hlava. -Dobře.
Jsme tady. Ahoj.
Chovejte se slušně. Pozor na sedadla!
-Jedna, dva... -Nebouchej dveřmi!
Javiere.
-Jak se daří? -Slečno Pau! Dobře.
Copak jsem tak ošklivá?
Ne, dostal jsem strach, protože...
Klid, Javiere. Dělám si legraci.
Vypadáte hodně napjatě.
-Bolí to? -Ano.
-To je napětí. -Ano.
To by chtělo trochu se pobavit.
Odpočinout si. Večer jít s někým na rande.
Slečno Pau, to by se mi líbilo, ale bohužel s vámi nemohu jít na rande.
Proč ne? Pokaždé vás zvu, a vy...
Ano, máme totiž jedno pravidlo, o kterém nevíte.
Jaké pravidlo?
S Felipem jsme holkám slíbili, že s nikým nebudeme chodit do jejich osmnácti let.
-To si děláte srandu? -Ne.
Javiere, moje desetileté děti mají inteligentnější pravidla.
Vy dva jste ubožáci.
Krása.
-Jak mi to jde? -Je to úžasné.
Líbí se mi, kolik energie a času tomu věnuješ.
-Že jo? -Ale víš co?
Nejdůležitější věc chybí.
Jaká věc?
Přestaňte malovat, drazí malíři.
Chci vám říct,
že každý váš tah štětcem představuje hrozně moc lásky,
ale mám pocit...
že nepřekračujeme hranice běžného světa.
A chci to cítit. Tu lásku,
protože přece malujeme naši rodinu.
Lidi, kteří nás mají nejraději, kteří s námi vydrží,
kteří nás snášejí a kteří jsou tu pro nás.
Chci, abyste to ukázali v každém tahu.
Jak víte,
kvůli nehodě jsem osiřela, a proto nemůžu mít děti.
To ale neznamená, že nevím, co je to rodina.
Ukažte mi to.
Chci vidět lásku,
ukažte mi s vášní, jaké to je mít rodinu.
Chci to cítit.
Chci se smát. Když se o vás stará máma.
Horkou čokoládu.
Všechnu tu lásku, co jsem neprožila,
kterou mi život vzal, ale vím, že ji mohu mít.
S vášní, s láskou, srdcem.
To je to, co chci.
Da Vinci.
Dobré ráno.
Ve tři chci ty dokumenty.
„Hádej co?
„Do 11. výročí našeho setkání zbývá týden.
„Jelikož je to výjimečný čas,
„rád bych vzal naši rodinu na výlet.
„Zasloužíme si oslavit těch 11 let, co jsme spolu.
„Vyber si mezi těmito dvěma místy.
„S láskou, Felipe.“
Šéfe.
Líbí se mi, jak je Felipe pozorný.
Jste moc roztomilý pár.
Kéž by můj muž byl taky takový.
Kolikrát jsem ti říkal, že nejsme pár?
Žijeme spolu kvůli holkám.
Ale máte společnou postel. Já sám ji kupoval.
Ano, ale jen proto, že Luna tu mou spálila.
Spíme každý na jedné straně. Uprostřed máme polštář.
Javi, ta postel shořela před dvěma lety.
Proč jsi přišel, Fabiáne?
Potřebujeme schválené rozpočty nového projektu a účetní nám neodpovídá.
Poslal jsem jí deset mailů, a nic.
Tak za ní jdi. Vždyť má kancelář jen o blok dál.
Děsí mě. Je moc energická.
Jednou zmlátila poslíčka, protože jí zapomněl přinést salsu.
To věřím, taková je.
Já se o to postarám. O zbytek se postarej ty.
Právní oddělení potřebuje...
Co je? Proč nepracuješ?
Dávám si pauzu.
Takhle?
Neboj, nikdo se neodváží sem přijít.
O to nejde.
Tak o co jde?
Neměla bys to dělat.
Co?
Takhle ležet.
Buď rád, že se tady rovnou nesvlékám.
Víš, jak si užívám být nahá.
Nemůžeš si dělat přestávky, kdykoli se ti zachce.
Ty máme v rozvrhu. Musíš dodržovat pravidla.
-Protože... Tedy... -Proč? Potrestáte mě, šéfíčku?
-Ano, mohl bych... -Řekněte mi, šéfe.
Jak mě potrestáte?
Můžu udělat spoustu věcí. Třeba ti snížit plat.
Můžu tě suspendovat. Můžu...
Můžu... Můžu... Něco vymyslím.
Vím, jak mě můžeš potrestat.
Ne, nepřišel jsem kvůli tomuhle.
Přišel jsem pro dokumenty. Tohle není profesionální.
Drž hubu a polib mě.
Slíbil jsi mi romantickou dovolenou, ale pokaždé
je nějaký problém s tvými dětmi, a nemůžeme jet nikam.
Dáš mi deset minut?
Dobře, to by šlo.
Třído, díky. Máte talent! To je čistá láska!
Miluju to!
-Jsem tak šťastná! -Cami, mám dárek.
Jsou bez cukru?
A bez laktózy, aby tě nezlobilo bříško.
-Nashle! -Mějte se!
Nashle!
Jsi to, co si každá žena může přát od...
-vesmíru. -Hele.
-Díky. -Líbil se ti můj obraz?
-Hrozně moc. -Dal jsem tam moc žluté?
Tu zářivě žlutou? Ne, díky ní je jedinečný.
Že? Doufám, že až se setkáš s mou rodinou,
nebude ti připadat příliš křiklavá.
-Ne. Přijďte dnes ke mně na večeři. -Dnes večer?
Proč se tak tváříš? Je na to příliš brzy? Nepřehnala jsem to?
Připadá mi to jako další krok.
Máš úplnou pravdu.
Jen jsem netušil, že se s nimi chceš setkat teď.
Nechci se s nimi jen setkat.
Ráda bych...
byla součástí tvé rodiny. Co ty na to?
-Skvělý plán. -Ano.
Je to skvělé, jde o to...
-Večeře, večeře, večeře! -Počkej.
Večeře, večeře!
Haló?
Dobrý den, voláme ze školy.
Co?
-Hned tam budu. -Je všechno v pořádku?
Moje dcery ve škole zbily spolužáka.
Ale ony takové nejsou.
-Rvačka! -Nahraj to!
Rvačka!
Co teď budeme dělat?
Bohužel, Javiere, tato instituce má nulovou toleranci vůči násilí.
Vaše dcery budou na dva týdny suspendovány.
Na dva týdny? Není to moc? Přece se nic moc nestalo.
Slečno, v jaké souvislosti k tomu došlo?
Bylo to ve třídě, Javiere.
Právě jsme dokončili test z biologie
a řekla jsem dětem, aby začaly přemýšlet, co připraví pro maminky na Den matek.
A moje dcery začaly bít spolužáka? To nedává smysl.
Moje dcery nejsou násilnické.
No, Luna je. Ale Sol není.
Někdo je nejspíš vyprovokoval.
To se snažím říct.
Něco řekl, ale nechtěla jsem to říkat do telefonu.
Co řekl?
Říkal, že je dobře, že nemají mámu,
že nebudou muset na Den matek nic dělat.
Potrestáte nás?
Samozřejmě, že jo.
Nebyla to naše chyba.
Je mi jedno, čí to byla chyba.
Jste naše dcery a nemůžete mlátit lidi.
Jako ty? Říkal jsi, že když jsi potkal tátu, uhodil jsi ho.
A on tě vyhodil.
Ano.
Ne, tak to nebylo.
Na něco jsem šlápl a spadl.
Ale v té době jsem byl v dobré kondici, byl jsem pěkně mrštný.
O to nejde. Jde o to, že jsme diskutovali jako dospělí.
A vy jste děti.
Takže až vyrosteme,
-můžeme se prát! -Super.
-Ne, to nemůžete. -Tatínek tím myslí,
že to máte řešit slovně.
-Přesně tak. -Ne rvačkou.
-Dobře. -Dobře.
Jděte do pokojíčku. Potřebuju s tátou mluvit.
O trestu si promluvíme později.
-Ne. -Ano.
Ale ano.
Do svého pokoje a nedělejte ten roztomilý obličej kocoura ze Shreka.
Do pokoje, no tak.
-Do pokojíčku! -Tak jo!
Neutíkejte!
-Opatrně. -Je jim to jedno.
Já tě porazím!
Sleduju vás.
Musíme si o tom promluvit.
O čem?
Holky potřebují mámu.
Cože? Byla to jen školní rvačka. O nic nejde.
Proč myslíš, že tak reagovaly?
Ten komentář se jim nelíbil.
Nelíbil? Mrzelo je to.
To proto, že hluboko uvnitř mají určitý pocit. Já to vím.
To mě nenapadlo.
Věděli jsme, že se to stane.
-Musíme něco udělat. -Co?
Musíme jí zavolat. Bude vědět, co dělat.
Vidíte mě?
-Cato! -Cato!
Jak se máte, zlatíčka?
No, špatně.
-Máme problém. -Co se stalo?
Musíme najít mámu pro naše děti.
Nevíme, kde začít.
Nevíš, jestli na to existuje nějaká aplikace?
Appka pro mamky? Podíváme se.
Proč chcete mámu?
Je jasné, že naše dcery trpí tím, že ji nemají.
Zlatíčka, to vůbec ne!
-Cato? -Potřebujete...
Cato?
Neslyšíme tě, Cato.
Mají...
-Cato. -Znáte ji...
-Catalino. -Přerušilo se to.
Co tím myslela? Že víme, koho vybrat za matku?
Já nevím.
Ty jo?
Ne, proto se ptám.
Někoho jsi potkal, že jo?
Co vlastně znamená někoho potkat?
Ty zatracená, špinavá, hnusná kryso! Já to věděl! Věděl jsem, že to nevydržíš.
Já věděl, že kdykoli budeš moct, budeš chodit se starou ženskou,
podvádět mě i své děti a porušíš naši dohodu!
A co ty?
Myslíš, že ten levný parfém necítím?
Přestaň mi čuchat k oblečení!
Já ho žehlím. Musím to čuchat!
Chci, aby vonělo hezky.
Mohu vědět, kdo je ta nová přítelkyně?
Doufám, že to nebude zasranej hipík jako ty, co kouří trávu!
Není hipík. Jmenuje se Camila de la Fuente.
Je učitelka umění. Má magisterský titul v oboru smyslového umění.
Miluje přírodu, zvířata,
sport, a co je nejdůležitější, umírá touhou setkat se s našimi dětmi.
-A co tvá? -Má přítelkyně je Antonia Sánchezová.
V mé společnosti vede finanční oddělení.
Miluje literaturu a zdravý životní styl.
Chce se s nimi také setkat. Pořád se ptá, kdy se s nimi bude moct setkat.
Pořád.
Páni, takže obě by mohly být dokonalé mámy.
Takže? Nepotřebujeme dvě matky.
To měla Cata na mysli.
Musíme si mezi nimi vybrat.
Co tím myslíš?
Hunger Games o to, kdo je nejlepší máma?
Přesně tak.
-Dělal jsem si legraci, troubo! -Ne, to je skvělé.
Obě přítelkyně dobrovolně přihlásíme jako poctu.
Vyhrává ta, kterou si dívky oblíbí jako první.
Zbláznil ses?
Pokud si uvědomí, že je nutíme soutěžit, zabijí nás.
Zvlášť ta má, neznáš ji.
Nikdo se to nedozví.
Neřekneme ani slovo.
Je to perfektní.
Ne, je to špatně.
Javiere, nemysli na mě ani na sebe.
Mysli na holky.
Nechci, aby trpěly tím, že nemají mámu.
Musíme něco udělat!
Nevěřím, že to vypouštím z úst, ale...
Kde by soutěžily?
-Je vše v pořádku? -Myslela jsem, že se s nimi dnes poznám.
Škoda, že onemocněly.
Neboj, brzy se s nimi setkáš. Chtěl jsem si o tom promluvit.
Kdy?
Velmi brzy.
To děláš pokaždé.
Dáváš mi naději, a nikdy to nesplníš.
„Broučku, poznáš je už brzo.“ Jenže to se nestane.
Broučku, musím ti něco říct.
Chtěla bys...
Co?
...jet na výlet s mou rodinou?
-Vážně? -Ano.
-Ano?
Ano!
Opatrně na záda!
Přestaň
na mě házet věci! Promluvme si!
Nikdy už s tebou nepromluvím, ty lháři!
Technicky vzato jsem nikdy nelhal.
Měli jsme jet na dovolenou, ne?
Jo, jenže ne s rodinou, ale sami.
Co se děje? Moje děti se s tebou chtějí setkat!
Tys jim o mně řekl?
Ne, teda jo, trochu.
Proč jsi všechno zničil?
Počkej. Co zničil?
Nechtěla jsem se seznámit s tvou rodinou. Natož s tvými dcerami.
Vždyť spolu chodíme už rok. Tohle je další krok.
Javiere, líbí se mi, jak to je teď.
Bez závazků, bez vazeb, bez rodiny.
Pravidla byla jasná a ty jsi je přijal. Proč jsi musel všechno zničit?
Ne na Javíčka, lásko!
Javíčku! Za chvíli bude fungovat, že?
Já nevím. Chudáček Javíček.
Chudáčku, promiň, přehnala jsem to.
Ne.
Jsou to nejlepší, co životě mám.
Setkej se s nimi, prosím.
Udělej to pro mě a pro Javíčka.
Cokoli si ty i Javíček přejete.
-Ale pod jednou podmínkou. -Cokoliv chceš.
Budu se s tebou bavit, ne být něčí máma.
-Nebudeš ničí máma. -Vůbec.
-Takže, kam jdeme? -Do Acapulca.
Lásko.
Lásko. Javier.
Javíček.
Děvčata, nepokládejte našim hostům žádné nepříjemné otázky.
Proč jim neříkáte přítelkyně?
Jak to víte?
Tati, jsme děti, ale nejsme blbé.
A kromě toho se tváříte fakt vtipně, když o nich mluvíte.
Tak dobře. Žádný ohňostroj, žádné bomby.
-Dobře? -Dobře.
-Slibuju. -Já taky.
Javiere! Jdeme pozdě!
Už jdu! Šel jsem na záchod.
Za 20 kilometrů budete chtít jít na záchod všichni.
-Co? -Co se ti stalo?
Proč?
Smějete se, ale rakovina kůže existuje.
Je nebezpečná. Nesmějte se, budete na řadě.
Připraveni na dovolenou?
Pusť mě!
Tak jedem.
-Tati, můžu jít na záchod? -Co jsem říkal?
Co jsem říkal?
Ahoj!
Páni, vypadá jako princezna.
Pomůžu ti, broučku. Počkej.
Ahoj! Ani nevíte, jak moc jsem vás chtěla poznat.
Můžete se na mě v čemkoli spolehnout.
Nebojte se o cokoli požádat.
Když budu chtít střelný prach a zápalky, koupíš mi je?
-Luno, přestaň myslet na podpalování věcí. -Dobře, promiň.
Tak jedem. Vyzvedáváme ještě někoho dalšího.
Koho?
Mou přítelkyni.
Jeď!
Kde je?
Tati, to je tvoje přítelkyně?
Ano, dejte jí čas. Je výjimečná.
Dej mi hubana.
Ahoj, jsem Sol.
Ahoj Sol.
Ráda tě poznávám. Chceš přidat píseň na cestu?
Jo, písničku s názvem „Neobtěžuj mě, chci spát“.
Dobře, děkuju.
Nemůžu ji najít.
Protože neexistuje.
Jsme tady!
Ty jo, to je nádherný hotel, tati.
Páni, je úžasný.
Je to paráda, že? Holky, buďte opatrné.
-V takovém hotelu jsem ještě nikdy nebyla. -Říkal jsem ti to.
-Dobrý den. -Dobré odpoledne.
Vítejte v resortu Paraíso, nejlepším místě k odpočinku.
-Máte rezervaci? -Felipe Dumas.
Perfektní. Dobře. Tři dvoulůžkové pokoje, že?
My asi budeme spolu.
Omlouváme se, ale mysleli jsme, že by bylo dobré, abyste bydlely spolu.
Vážně? Chceš, abych s ní byla na pokoji?
-Vždyť jsi mi měl lízat zmrzlinku. -Antonie!
Jakou zmrzlinku, tati?
-No takovou, co si dávají jen dospělí. -Ne.
Já chci taky lízat zmrzlinku!
-Já taky! -Ne, holky.
Co kdybychom šly prozkoumat hotel, zatímco se o to všechno
-postarají vaši tátové? -Ano.
Ne, chci se dozvědět o té zmrzlince.
-Hele, co jsi udělala. -Co?
Já myslela, že tu na víkend budeme spolu.
Zdá se, že nebudeme. Naštěstí s sebou mám hračky.
Já tu mám hračky taky.
-Nech toho. -Dobře, zmlknu.
O tebe nejde, děvče.
Cítím se úzkostlivě, když mám spát s cizím člověkem.
-Vyměníte nám ložnici za dvě pro jednoho? -Jistě.
Nevadí ti spát sama, broučku?
Samozřejmě že ne. Raději jsem sama. Nemám ráda smrad.
-Jaký smrad? -Přišli jsme se pobavit, ne se hádat.
Na pláži to může smrdět.
BUĎTE NOVOU HVĚZDOU ZA MIKROFONEM
Copak? Co se stalo?
Je tady konkurz na pěveckou soutěž Mikrofon!
Můžu se prosím přihlásit? Prosím!
Ano, můžeš.
Můžu!
Ano, jedna otázka. Kdy se konají konkurzy?
Za tři dny na pláži.
Slyšela jsi? Za tři dny.
Mám tři dny na přípravu!
No vidíš!
Pojďme se najíst a seznámit se.
Ano, prosím.
Jdu do bazénu. Potřebuju se dostat z kocoviny.
Já taky.
-Ne. -Prosím!
-Prosím, dovol nám jít s tou bláznivkou. -Já to slyšela.
-Fajn, pojďme k bazénu. -Ano!
Uvidíte. Podvodnice!
Jsem umělkyně, broučku.
To je tak příjemné.
-Kde máš přítelkyni? -Nevím. Držím jí tu místo a...
No teda!
O co se snaží?
Co to dělá?
-Ty jo! Já chci taky! -Já taky!
Holky!
Buďte opatrné!
-Holky! -Brouku.
-Buďte opatrné! -Nic se jim nestane, umí plavat.
Raz, dva, tři!
Holky! Daly placáka!
Ustup, broučku.
Holky, poplavte sem!
-Holky! -Luna má na obličeji krev.
Pojďte sem! Říkal jsem vám, že se vám něco stane!
Pojďte sem!
Tati, můžu jít znovu?
Krvácíš z nosu. Jdeme.
Nic mi není.
-Tak. -Bolí to.
Jistě, udeřily jste se do obličeje. Říkal jsem vám to.
Vykoupejte se. Půjdeme se najíst.
-Najíst se? Fakt? -Najíst se? Jo!
Klid! Uklidněte se, prosím.
-Jdeme se najíst! -Miláčku,
můžu jim pomoct, jestli chceš.
Tobě by to nevadilo?
Vůbec ne. Mají skvělou energii.
Co bych si bez tebe počal?
Viděl jsi to?
Co?
Antonia nemá mateřské pudy.
Co to říkáš?
Snažím se říct, že matky jsou jako divoké lvice.
Když vidí svá mláďata v nebezpečí, bez rozmýšlení se jim vrhne na pomoc.
-Co s tím má Antonia společného? -No, nic neudělala.
Jen na ně zírala.
Ale lvice Camila se chystala k zásahu.
Možná jí to nepřišlo vážné.
-To teda nevím. -Hele.
Podívej: „Přijď prosím ke mně, mám starost.“
Je to zlatíčko. Říkal jsem ti to.
Říkal jsem ti to.
Počkej.
Co to děláš? Nic jsem neviděl.
Co je to za obrázek? To je v Acapulcu?
Jo, když táta dostal klíče od toho domu.
Nevěděl jsem, že jsi tu žila.
Moc dlouho ne, táta ho pak pronajímal.
Můžu si to vyfotit? Je moc pěkná.
Dobře.
Připraven?
Na co? Zatraceně!
Lásko!
Lásko.
Když jsi mi poslala SMS,
myslel jsem, že máš starost o děvčata.
O děvčata? Mám starost, protože jsi mi už dva týdny nelízal zmrzlinku.
Počkej, lásko.
-Proč? Co je? -Proč jsi...
Proč jsi nepomohla holkám v bazénu?
Protože se nic nestalo.
Tedy ano. Počkat. Ano, ale mohlo se něco stát.
Ale nestalo. Víš, co je tvůj problém?
Myslíš si, že vaše dcerky jsou princezny, které je třeba zachránit, ale tak to není.
Pokud je budeš stále přehnaně chránit, stanou se z nich spratci, jako je Camila.
Nechte je, ať se zraní. Je to součást života.
Ano, to máš pravdu.
Javiere, dneska ne.
Lásko, ale ano! Proč ne? Ano!
-Ahoj. -Čau.
Hej, ty...
-Co je? -Co je?
Ty si mě nepamatuješ?
Ty toho nafoukance znáš?
Ne, nikdy jsem ho neviděla.
Nehraj blbou. Ale mýho bratra si pamatuješ, že jo?
Říkala, že tě nezná.
Kdo sakra jsi ty, čubko?
-Komu tady nadáváš? -Nikomu.
Pokud budeš kamarádku dál obtěžovat, strčím ti do zadku tvou vlastní ruku.
-Je to jasné? -Ano.
Jo.
-Jsi v pořádku? -Jo, děkuju.
Pomerančový džus.
Promiňte.
-Kolik plechovek denně vypiješ? -To záleží.
Když jsem v práci, vypiju jich pět, když ne, tak dvě nebo tři.
Snažím se nepít víc než pět. Hlídám si linii.
-Aspoň na to myslíš. -Jo.
Objednám si další. Dáš si?
Ne, dík. Nepiju nápoje slazené cukrem.
Máš cukrovku?
Ne.
Jen si nerada dávám něco, co poškozuje tělo.
Aha, to je dost smutný život.
Jídlo je tady!
-Dobře. -Skvělé, mám takový hlad!
-Tady máte. -Děkuju.
Mám hlad.
Pro princeznu.
Moc děkuju.
Počkejte.
Poděkujme.
Díky.
Nepřinesli vám maso.
-Hej, zapomněls jim přinést maso! -Ne.
To je v pořádku, já maso nejím. Děkuju.
Vůbec nejíme zvířata.
Tvoje škoda. Hele.
Jak se dneska máte?
-Fajn! -Fajn!
Hlasitěji. Jak se dneska máte?
-Fajn! -Skvělé!
Těšíte se na karaoke?
Ano!
Pojďte na jeviště a rozjeďte to!
Tati, můžu?
Zlato, teď jíme.
Tati! Konkurz je za dva dny. Dva dny!
Kromě toho se v knize Lady Gaga píše, že nejlepší způsob cvičení
-je zpívat pro publikum. -Zlato, počkej.
-Dobře, ale tichou písničku. -Díky!
Tati, zapomněla jsem si špunty do uší!
Já taky.
Špunty do uší? Na co?
Abych si zacpala uši.
Přeháníte to! Nemůže být tak špatná.
Do toho, Sol!
Proč jsi ji nechal zpívat?
-Je vážně špatná. -Zvykneš si na to.
Přestanou ti fungovat uši.
Není to tak špatné.
Vyjadřuje se.
Pojďme někam jinam.
Stáhni ji z jeviště, člověče.
-Tak to stačilo. -Ne, chci tancovat dál.
Pojďme si dát dezert! Ano.
Sledujte mě na Instagramu! Solsita official!
-Jdeme na to. -Pomůže vám to v životě!
Sledujte mě!
Dobrota.
-Okurková. -To je život.
Moje zmrzlina je vynikající.
Jakou máš?
-Pistáciovou. Jakou ty? -Jahodovou, samozřejmě.
Dobrá, ale moje je lepší.
-Podívejme se. -Zlodějko!
-Jaká je tahle? -Ochutnám ji.
Vanilková.
Naučte se vybírat zmrzlinu.
Můžu ji ochutnat?
Hej, nekraď mi zmrzlinu.
-Broučku? -Co?
Máš alergii.
Dneska jsem si vzala prášky.
-Můžu si dát čokoládovou? -Podívej se do zrcadla.
Vypadáš jako zmutovaný čtverzubec.
Zmutovaný čtverzubec?
Nepřeháněj! Nezírejte na mě, jako byste viděli příšeru.
Co se děje?
Co to děláš? Jsme v nemocnici!
Tohle je léčebné kadidlo. Pomůže jí rychleji se zotavit.
O čem to mluvíš? Doktor říkal, že je v pořádku.
No, je to alternativní medicína.
Hele, nemyslíš, že to s tou soutěží o matku přeháníme?
Řekl bych, že jo.
Co jim říct pravdu a skoncovat s tím?
Ne, na to už je pozdě.
Když jim řekneme pravdu, budou nás navždy nenávidět.
A my zůstaneme sami. A naše dcery bez mámy.
Co by řekla Cristina?
Cristina.
Pochopila by to.
Tak jo, budeme v tom pokračovat.
-Jo. -Dobře.
Přestaň.
Přežije ten spratek?
Byla to jen alergie. Vezmeme ji pryč, až se probudí.
Škoda, že jsem si to nenahrála. Byl by z toho virál!
Antonie!
Co? To nebyl můj nápad. Řekla mi to Luna.
Je vážně skvělá.
Já vím. Prosím, buď opatrná. Nenech ji hrát si s hořlavými věcmi.
Za to nás jednou vyhodili z hotelu.
Neboj se, už spí.
Cože? Vždyť je teprve deset. Jak jsi to dokázala?
Mám šest sourozenců. Jak myslíš, že jsem se v noci učila?
Mám své triky.
Díky, že se o ně staráš. Vím, že nemáš ráda děti.
-Nenávidíš je. -To jo.
Ale tyhle snesu. Dokud teda Sol nezpívá.
-Antonie, to je šikana! -To je pravda.
-Ne, není. Teda jen někdy. -Nejde jí to.
-Vítej, broučku. -Díky.
Zařídil jsem pokoj podle tvých představ.
Díky, že jsi mě sem přivezl.
Potřebuješ ještě něco?
Ne, díky.
Hned jsem dole. Jdu se dát do pořádku.
Broučku, kde jsou holky?
Opalují se s Antonií.
-Půjdu se na ně podívat a vrátím se. -Ne. Přijdu za vámi.
-Jsi si jistá? -Jo.
-Neupadni. -Neboj.
Uvidíme se.
Uvidíme, kdo je nejlepší máma. Tohle je válka.
Chutná to skvěle!
-Příště si to dej. -Ne.
Kdo se chce projet na vodním skútru?
-Jó! -Já!
Jdeme!
Mají jen tři skútry pro dospělé. Promiň, zlato.
Zlato, jdeme.
Ne, jdi sám, já tu zůstanu.
-Šup, jdi. -Ne, proč?
-Jsi si jistá? -Jo.
Jsi v pořádku?
Rodina!
Jdeme se proletět!
Ne!
-Jdi, tati! -Ne!
Je to kvůli slunci.
Počkat.
Omlouvám se, madam! Pošlu vám svou energii.
-Bum, trefila ses. -Jo.
Sol, podívej, zmrzka!
Rychle, než s ní odjedou.
-Neutíkejte! -Nedávejte si jí moc!
To byl skvělý den.
-Díky. -Ano, vypadá to, že jste si to užili.
-Škoda, že jsem nebyla zvaná. -Byla jsi zvaná.
Camila se ptala na tvoje číslo. Volala ti.
Jo, mám ho tu.
Volal jsem ti...
Jsem tak hloupá. Omlouvám se. Volala jsem jiné Antonii.
No, to teda jsi hloupá.
Na zítřek máme plán. Odpoledne jdeme na výlet.
Můžeš jít s námi.
Skvělé, už máte plány.
Ne, zlato, nemáme plány.
Mohou se změnit, ale bylo by skvělé, kdybys šla taky.
-Děvčata by ráda... -Ne, hele.
Neboj se. Mám v plánu nic nedělat. Přijela jsem se bavit, ne hlídat děti.
Říkala jsem ti to.
Všechno je v pohodě.
Jak se mají nejbláznivější turisté v Acapulcu?
-Fajn! -Fajn!
Dobře, přijďte dnes večer s takovým zápalem, protože tu máme
Horečku sobotní noci.
Přijďte ve svém nejlepším oblečení ze 70. let
a budeme zpívat. Dobře?
To se mi líbí! Jsem nadšená.
-Promiňte, zazpívám si předtím... -Ne!
Ne.
Sol, zítra je konkurz.
Musíš si šetřit hlas. Aby ti zpívání víc šlo.
Pak ti to půjde líp.
Dobře.
Když už o tom mluvíme, Antonie,
nechtěla bys jít se mnou na konkurz?
Proč já?
Nevím.
Jsi fajn.
Je s tebou sranda.
Jistě, zítra s tebou půjdu na konkurz.
Skvělé. Jo.
Doufám, že dokážeš vstát brzy.
Protože zítra budeme v hale přesně v 8:00.
Tak tam budu přesně v 8:00.
Sice budu ospalá, ale budu tam.
-Ta zmrzlina je skvělá. -To teda jo.
Pojďte!
Skáču. Chyťte mě!
Jedna!
Dva, tři!
Nic mi není.
Jsem v pohodě. Jdem tancovat.
-Jdem tancovat. -Nic mi není.
-Ale je. -Jsem v pohodě. Jdi tancovat!
-Zlato! -Jsem v poho, fakt!
-Co tady děláš? -Nic.
Jdu se tě zeptat, jestli se chceš pomstít.
Oheň! Pomoc!
Camilo! Otevři dveře! Co se děje?
Oheň!
Utíkejte!
Počkej!
Myslela jsem, že zemřeme!
Mám spálené vlasy.
Vlasy ti dorostou, budou v pořádku.
-Nedorostou. -Dorostou.
Ani to není vidět.
Nic tu není.
Můžu si je nechat?
Nasbíráme nějaké měkkýše, sliz je na to dobrý.
Sol, pomoz mi.
Dobře, broučku.
Další, prosím.
Nemůžu ji porazit.
Milují ji a mě nenávidí.
MASIVNÍ KONKURZ NA MIKROFON V ACAPULCU
Jestli jsi mě přišla zabít, můžu se nejdřív najíst?
Nejsem tu, abych tě zabila.
Chci uzavřít mír.
Omlouvám se za ty vlasy. Byl to vtip, ale vymklo se nám to z rukou.
Vlasy rostou a můžeš si nechat udělat nový účes.
To je jedno. Když už jsme u té upřímnosti,
chci se taky omluvit.
Omlouvám se, že jsem tě vynechala ze všech plánů.
Víš co? Cítila jsem se tebou ohrožená.
Nechci prohrát.
V čem?
Co?
Neříkej mi, že ti Javier neřekl, proč tu doopravdy jsme.
Nechápu to. Mluv.
No, Javier a Felipe nás přivedli, aby zjistili,
kdo bude pro holky nejlepší máma!
Vypadám jako matka na objednávku?
Proč to říkáš?
Nevím, co jsi udělal,
ale nemůžeš ze mě udělat mámu svého dítěte!
-Přísahám, že jsem ti to chtěl říct. -Kdy? Až je budu brát do školy?
Nebo až jim budu číst pohádku před spaním, ty zasranej lháři?
Zlato, omlouvám se.
Jen jsem chtěl, abys je poznala.
Můžu se s nimi seznámit, ale nemůžete ze mě bez mýho vědomí udělat jejich mámu.
Říkám to na rovinu. Nikdy nechci být matkou. Nikdy.
Počkej, co to znamená?
Tohle vůbec nemá smysl.
Hledáš pro ně mámu a já jí být nemůžu.
Myslím, že bychom se měli rozejít.
A neboj, dodržím slovo.
Půjdu na Solin konkurz a odjedu až po něm.
Tati, kde je Antonia?
Já nevím, zlato. Slíbila, že přijde.
Myslíš, že zaspala?
-Ne. -Ne?
Ne, tak nezodpovědná by nebyla.
Nebere to.
POSLEDNÍ HOVORY
Slečno, můžete zavolat na pokoj 812?
Samozřejmě.
Slíbila, že přijde.
-Já vím, zlato. -Myslím, že tam nikdo není.
Sol.
Holčičko, víš.
Sice nejsem tak zábavná a zajímavá jako Antonia,
ale nikdy bych tě nenechala samotnou.
A už vůbec ne v tak důležitý den.
Ráda bych dnes stála po tvém boku, pokud budeš chtít.
Vážně? Nevadí ti to?
Ne, kdybych byla tvoje máma,
byla bych s tebou kdykoli, kdekoli, vždycky.
-Kdo dnes bude zpívat? -Já.
Přesně!
-Jdeme na to. -Pořádně to rozjedeme.
Nebylo tam spojení.
A teď zpěvák 456.
Nemůžu. Mám strašnou trému.
Vždyť jsi na to tolik cvičila. Dáš to.
Proč nejde?
Do toho, Sol!
-Zpívej s... -Ne, přestane se soustředit. Sedni si.
Tahle písnička je pro mou maminku, která je v nebi.
Mami, tahle písnička je pro tebe.
Omlouvám se.
Já to viděl!
SOL, JSI JEDNIČKA
Hned se vrátím.
-Co to děláš? -Připravuju ohňostroj.
-Bude to vypadat líp. -Nenechávej ji samotnou.
Dobře. Jdi.
Pojďme.
Nevěřím ti.
Ne, to ne.
Do prdele.
Ne!
Antonie, čekáme na tebe. Vím, že se na mě zlobíš,
ale Sol za to nemůže. Je nadšená.
Ne!
Doufám, že tě moje limonáda neuspala. To máš za ty vlasy. Čau!
Bylo to úžasné!
Všichni křičeli: „Sol!“ Tleskali.
Představ si plný stadion lidí, kteří křičí!
Mám nápad.
Znám nejlepšího učitele zpěvu. Můžu ho požádat, aby tě učil.
Učí všechny zpěváky v Mexiku.
Jo!
Děkuju!
Budu Solina manažerka!
Tady jsi, ty bláznivá mrcho!
Opatrně!
Přestaňte!
Zlato!
-Sol! -Sol!
Jsi normální?
Omlouvám se. To bylo nechtěně. Víš, že ji mám ráda.
Že ji máš ráda? Proto jsi nepřišla v její velký den?
Ta mrcha mi dala do pití prášky na spaní!
Přestaň, Antonie!
Myslím, že máš pravdu.
Chceme různé věci. Tohle mezi námi zjevně nefunguje.
-Ale... -Měla bys odejít.
-Ale já ti říkám... -Už ani slovo.
Jdi.
-To nic. -Jsi v pořádku?
Je všechno v pořádku?
Mělo mě napadnout, že se to stane.
Nikdy nevíš, jak to dopadne.
Udělal jsi to, co jsi v danou chvíli považoval za správné.
Například
nenapadlo by mě, že s tebou budu mít rodinu.
Víš co?
To překvapení se mi líbilo.
Taky miluju naši rodinu.
-Fakt? -Jo. Ale nebreč.
Je to dojemné.
Tady máš.
To je přece prsten pro Cristinu. Nemůžu ho přijmout.
Byl pro Cristinu, ale chci, abys ho dal Camile.
Je to jednoznačně ta nejlepší máma pro naše dcery.
Musím si promluvit s holkama.
-Ještě jsem jim to neřekl... -Já už jo.
Nechají tě vzít si Camilu. Souhlasí s tím.
Nebreč, brácho!
-Uklidním se. -Jo.
-Uklidni se. -Musím se vzpamatovat,
musím svou energii nasměrovat na svatbu.
Přesně tak.
Svatba, dům. Ale pořád spolu budeme spát, že jo?
Pořád ne, to by bylo divný.
-Jen někdy, že jo? -Musíme koupit druhou postel.
Děkuju.
Spálím si nohy.
Camilo.
Staneš se součástí mé rodiny jako moje žena?
Máma mých dcer?
Ano!
Řekla, že ano! Holky!
Řekla jsem ano!
Jsou bez cukru.
Ale stejně jsou čokoládové. Vezmi je.
Dobře.
Co je tohle?
Je tu napsáno „Zolpidem“.
Vezmi to.
Běž!
Holky!
Zašly jste příliš daleko! Přestaňte!
Pojďte sem! Šup!
Nechte toho! Hned teď!
Kde berete takové věci?
A co je tohle?
-Bylo to v Camilině kabele. -Mlč.
Tohle bylo v Camilině kabele?
Jo, promiň, tati.
Neříkala Antonia, že ji Camila zdrogovala?
To je pravda.
Camila jí prý do limonády přidala prášky na spaní.
A proto tolik spala.
Tohle bylo taky v její kabele?
Kdo koupil tu limonádu?
Camila.
Hej, moment.
To, že koupila limonádu, neznamená, že to udělala.
Možná si ji chtěla dát sama. Já bych pila limču furt.
Ano, to by se mohlo stát, jenže ona nejí cukr.
No jo vlastně!
Takže Camila uspala Antonii, aby zmeškala Solin konkurz?
Někomu, kdo nejí cukr, se nedá věřit.
Lhářka prolhaná!
Luno, nediskriminujeme diabetiky.
Promiň, tati.
Co budeme dělat? Brzo bude svatba.
Musíme to říct vašemu tátovi.
-Rychle! -Moji kabelku!
To je vtip?
Jak bychom si mohli dělat legraci?
Tvoje přítelkyně uspala Antonii.
Camila je anděl, holky. Proč by něco takového dělala?
Otevři oči. Chtěla si dívky získat.
Bojíte se toho, co přijde. Já taky.
Není snadné přijmout do rodiny někoho nového,
ale dejte jí šanci.
Nebojím se tohohle,
ale toho, že v životech našich holek bude lhářka.
Do našeho života nevstupuje lhářka.
Jen někdo, kdo s naší rodinou touží být.
-Tati, prosím! -To stačilo.
Dost.
Přestaňte si hrát na detektivy.
Musím to jít připravit. Uvidíme se za dvě hodiny.
-Ale... -Hej.
-Můžeš to na svatbě podpálit? -Jo.
Cože? Zbláznila ses? To je hrozný nápad.
-Zvládla bys to? -Jo, určitě.
Ne, to je špatně!
Potřebujeme plán.
Antonia by věděla, co dělat.
Kéž by tu byla.
Asi už je zpátky v hlavním městě.
Ne, tam není. Její domovník říkal, že nepřijela.
Tak kde je?
Co se stalo?
Holky, když táta utíká, utíkejte taky. Utíkejte!
Tati, opravdu si myslíš, že je tvoje přítelkyně v téhle barabizně?
-Mám takové tušení. -Tak pojďme.
Já jdu.
Děvčata, musím to udělat sám.
Tati, my jen chceme pomoct.
Já vím, ale tohle je věc nás dvou.
Musím tam jít sám.
Věřte mi.
Tak jdi! Nemáme moc času.
Jo, už jdu.
-Rychle! -Nech toho, vždyť už jdu.
Odkdy jsi tak neurotická?
Klídek.
Anto.
Jdi...
Javiere, sakra!
Jsi v pořádku?
Jsem v pohodě. Teda nejsem, ale budu.
-Jak jsi věděl, že jsem tady? -Nevěděl.
Měl jsem tušení.
O tomhle domě jsi mluvila.
Přišel jsem si pro tebe.
Poslouchám tě.
Jen když se ti chce.
Já vím.
Udělal jsem chybu, promiň. Měla jsi pravdu. Camila je lhářka.
Musíme svatbu zastavit, aby Felipe neměl zničený život.
Ne my. Ty musíš.
Nemůžu ti důvěřovat, když jsi mě opustil.
Podívej, Antonie.
Udělal jsem chybu.
Pokud mě už nebudeš chtít vidět, pochopím to.
Ale prosím, zkus mě pochopit.
Bál jsem se,
že mé dcery by bez normální rodiny nebyly šťastné.
Bez mámy.
Udělali jsme to, co jsme považovali za správné.
Stejně jako tvůj táta
kvůli tobě
to tu začal pronajímat.
Udělal jsem chybu, ale...
Omlouvám se.
Děkuju, Javiere.
Hledáš mámu pro své dcery.
To je hezké.
Ale já jí nemůžu být.
Bude nejlepší, když odejdeš.
Je mi to líto.
Co Antonia?
Nepřijde.
Co budeme dělat?
Nevím.
Anto!
Řeknu ti to jen jednou.
Už nikdy mi nelži a nenech mě ve štychu.
Jsme tým a já chci být týmem na dlouhou dobu.
Dobře, slibuju.
Věř tomu nebo ne, ale jsem díky tobě nejšťastnější na světě.
-Polibek, polibek. -Polibek!
Polibek!
Miluju tě, ty blboune!
Tak jo, dost sentimentality.
Co bude teď?
Jde o tohle.
Camila tě uspala a táta nám nevěří.
-Co budeme dělat? -Potřebujeme
víc důkazů, abychom zabránili svatbě, která je za pár hodin.
Máš nějaký nápad?
Jo, jedeme zpátky do hotelu.
Dobře.
Ale rychle!
Rychle říkáš?
Pozor, tati!
-Tati, dívej se dopředu! -Opatrně!
Proč tu přecházejí?
-Řídím! -Dávej pozor!
Hledáme jednoho nafoukance. Má rozhalenku, chlupy na hrudi, je to blbec.
Takových je tu hodně, popište ho konkrétněji.
Mluví, jako by měl v puse bramboru.
No jo, toho jsem viděl. Je tamhle s kamarády.
-Díky, chlape. -Díky!
Co se děje?
To není on.
-Který to je? -Všichni vypadají stejně.
-To jsi zas ty? -Tamhleten.
-Tamten? -To je on.
Za ním!
-Mám tě! -Ach jo.
Nic jsem tvojí kamarádce neudělal. Nezabíjej mě.
Sklapni! Chci jen, abys mi odpověděl.
-Dobře. -Jak se znáš s Camilou?
-Co provedla? Všechno mi řekni! -No tak!
Sešli jsme se zde v tento krásný den
na tomto fantastickém místě, abychom oslavili svatbu...
Protestuju!
Co to děláš?
To ještě není ta část. Co dělám?
Zachraňuju kamaráda před tou nejhorší životní chybou.
Ještě tě to nepřešlo? Camila je hodná.
-Bude maminkou našich dcer. -Poslouchej mě.
Ta ženská je s tebou jen proto, že máš rodinu.
Je posedlá touhou mít rodinu.
O čem to mluví?
Neposlouchej mě, poslechni si tohohle nafoukance.
Pojď sem, blboune.
-Dělej, kreténe! -Čau.
Aspoň si poslechni tohohle nafoukance.
-Jak se jmenuješ? -Javi.
Je to šampon. Řekni jim o svém bratrovi.
Brácho, sorry, že ti kazím den, ale ta holka zničila mýmu bratrovi život.
Nechala ho se stresovou...
-Posttraumatickou stresovou poruchou. -Jo.
Nechápu. Co udělala?
Přinutila mého bratra adoptovat děti.
Co je na tom špatného? To je hezké.
-Jenže chtěla adoptovat deset dětí. -Deset.
Byla posedlá tím mít rodinu,
aby se všem dostalo lásky, které se jí v dětství nedostávalo.
Po líbánkách, které byly šílené, navštívila všechny sirotčince v Mexiku,
aby našla těch deset šťastlivců.
Když se vrátil, najala šest žen
a já jich mám pět.
Postavila v domě deset supervelkých pokojů,
koupila autobus s pěti řadami sedadel pro rodinné výlety.
Můj bratr to nemohl vydržet.
Vždycky chtěl mít rodinu, ale tohle na něj bylo příliš.
Brácho, bere si tě jen kvůli tvý rodině.
Buď opatrný, chlape. Ta holka je šílená.
Díky.
Je to pravda?
Jsi se mnou jen kvůli holkám?
-Nebo protože mě miluješ? -Ne, kvůli obojímu.
Nejdřív kvůli tvé rodině, ale pak jsem se do tebe zamilovala.
Nemůžu tomu uvěřit.
Hele.
Všechno, co jsem udělala, bylo pro záchranu naší rodiny.
Ano, možná jsem to s počtem dětí přehnala,
ale slibuju, že se to nestane.
Slibuju.
Jsem spokojená se Sol a Lunou. Nikoho dalšího nepotřebuju.
-Prosím, nenič naši rodinu. -Řekni mi,
zdrogovala jsi Antonii, aby propásla Solin konkurz?
-Jo, svými prášky. -Dobře.
Dobře.
Ne...
Lhala jsi mi.
Nemůžu s tebou být.
-Nedělej mi to. -Promiň.
Ne, prosím. Nedělej mi to.
-Jsem pro ně nejlepší máma. -Uklidni se.
Jsem ta nejlepší máma!
Tenhle prsten je můj.
-Ne! -Ne, ten je pro Cristinu.
Ne!
Luno!
Pomoz mi!
Moje ségra.
Sol, zůstaň tady!
-Půjdu jim pomoct. -Dobře.
-Musíme to zvednout. -Jedna, dva, tři.
Tygří silou, no tak!
Proč se ségra nevynořuje?
-Pomoz mi! -Rychle!
-Proč se ségra nevynořuje? -Luno!
-Luno!
Dýchej.
Opatrně!
Topím se!
Udělejte někdo něco!
-Luno! -Ségra!
Proveďte někdo resuscitaci!
Vím, co musíme udělat.
-Co? -Co?
-Já vím. -Doktora!
Očistu čaker.
-To myslíš vážně! -Co to říkáš?
-Luno! -Očistu čaker.
Jedna, dva, očistu čaker!
Počkat.
Hele, co mám? Připraveni? Raz, dva, tři!
Jako fakt?
Zlechtáme tě!
Čakry!
Holky, chtěli jsme se s tatínkem omluvit.
Za co?
Že jsme vám neřekli všechno.
Nejsme tu jen kvůli výročí, ale chtěli jsme vám tu
najít mámu.
Proč?
Po vaší rvačce ve škole jsme si mysleli,
že v životě potřebujete mateřskou energii.
A tu vám nemůžeme dát.
Tátové, vždyť máme ty nejlepší mámy na světě.
Vás dva. S vámi nepotřebujeme mámy.
A proč jste se teda praly?
Protože nás unavuje, že nikdo ve škole nechápe,
že jste mámy i tátové zároveň.
-Potřebuju obejmout. -Já taky.
-Pojď! -Pojď!
Potřebuje ještě někdo obejmout? Někdo se k nám musí přidat.
No jo.
Tati, musím ti říct tajemství.
Jsi si jistá?
-Jo. -Víš ty co?
Mám další tajemství.
Vy jste blázni!
-Jsme blázni? -No to jsme.
Útok pusinek!
To je Solino číslo. Chtěla, abych ti ho dal.
Proč? Nerozumím.
Abys jí řekla o tom učiteli zpěvu.
A abys ji tam vzala.
Přes všechno, co jsem udělala, chceš, abych ji k němu vzala?
Copak jsi to neslíbila?
Pokud chceš být v rodině,
musíš své sliby dodržovat.
Chceš mě mít v rodině?
Nevím.
Ale Sol mi připomněla, že mě Javier v rodině nechtěl,
a podívej se teď na nás.
Každý si zaslouží druhou šanci.
Felipe, navzdory tomu, co jsem udělala,
tě opravdu miluju.
Tak na to půjdeme pomalu.
Nejdřív můžeme být kamarádi a uvidíme.
Časem.
Děkuju.
Děkuji za to, že jsi lvice a zachránila jsi Lunu.
Dáš si zmrzku?
Může být bez laktózy?
Veganská?
Bez laktózy.
-Půjdeme? -Dobře.
ŠŤASTNÝ DEN MATEK
Promiňte, to nemůžete. Jsou tu odpadkové koše.
-Kdo? -Kdo co?
Kdo se vás na to ptal?
Pěkně vlezlá.
Jsi v pořádku?
Hej.
Jsi v pořádku?
Samozřejmě, že nejsi.
-Vypadáš fakt špatně. -Je mi špatně.
Jsem vážně nemocná. Je mi hrozně.
Nejsi těhotná?
Ne, to není možné.
Podle doktora nemůžu být těhotná.
Moje tělo ještě není připravené.
Lékaři dělají chyby.
Řekli mým rodičům, že budu kluk, a podívej se.
Překlad titulků: Kyra
Kreativní dohled Vít Bezdíček