Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫כאן יחידת החילוץ. המשימה הושלמה. עבור.‬
‫כאן בייבי שארק. מעולה. מאתחלת תוכנית השכמה.‬
‫כסי את אוזנייך, טוב?‬
‫טוב. תמיד ביחד. עבור.‬
‫שלוש.‬
‫שתיים.‬
‫אחת.‬
‫מה?‬
‫סוף העולם הגיע!‬
‫חאבייר, קח את הבנות למקלט.‬
‫איזה מקלט?‬
‫איזה מקלט? המקלט שבבית!‬
‫בבית אין מקלט, דביל! קניתי בית בלי מקלט!‬
‫למה אתה אף פעם לא מקשיב?‬
‫איך נגן על עצמנו?‬
‫אנחנו לא מותקפים, אידיוט. אלה הזיקוקים של לונה.‬
‫- אתה בטוח? - כן, אני בטוח.‬
‫- לא! - ידעתי!‬
‫- תפסתי אותך! - לא!‬
‫- בואי הנה! התוודי! - לא!‬
‫זה היה הרעיון שלך או של לונה?‬
‫- של מי היה הרעיון? - לעולם לא אגלה. אני חיילת טובה!‬
‫- נראה! - אחותי, בואי להציל אותי!‬
‫אני אציל אותך, אחותי! כן!‬
‫- על מה אתה צוחק? - על הפרצוף שלך.‬
‫ראית את שלך?‬
‫בנות, אתן מרותקות.‬
‫לאן אתן הולכות?‬
‫- תתכוננו, אנחנו מאחרים לבית הספר. - תקשיבו לאבא שלכן!‬
‫לונה, התלבשי עכשיו!‬
‫היריון כפול 2‬
‫בנות!‬
‫מהרו. אם נאחר שוב, אצטרך לדבר עם מיס פאטי,‬
‫והיא מפחידה אותי.‬
‫אל תרוצו.‬
‫- מוכנות? - כן.‬
‫למה אתה בוכה? אנחנו עושים את זה בכל יום.‬
‫אני מתרגש לראות אתכם נוסעים.‬
‫קדימה, אידיוט... ידידי.‬
‫תתקדם, ידידי.‬
‫סול, תיזהרי. ניקיתי את המושבים.‬
‫- אוכל לעשות חזרות על השיר שלי? - כן, מתוקה.‬
‫- אבל בשקט, יש לי כאב ראש. - כן. תודה, אבא.‬
‫הגענו. ביי.‬
‫תתנהגו יפה. לא, המושבים, ילדונת.‬
‫- אחת, שתיים. - אל תטרקי את הדלת!‬
‫חאבייר.‬
‫- מה שלומך? - מיס פאו. טוב.‬
‫אני כל כך מכוערת?‬
‫לא, נבהלתי כי...‬
‫תירגע, חאבייר. אני צוחקת.‬
‫נראה שאתה מכווץ. אתה מתוח מאוד.‬
‫- זה כואב? - כן.‬
‫- זה ממתח. - נכון.‬
‫נראה שמישהו צריך ליהנות.‬
‫להירגע. לצאת לדייט עם מישהי הערב.‬
‫מיס פאו, הייתי שמח, אבל לצערי אני לא יכול לצאת איתך.‬
‫למה לא? אני תמיד מזמינה אותך לצאת ואתה...‬
‫נכון, פשוט יש חוק שאת לא מכירה.‬
‫איזה חוק?‬
‫פליפה ואני הבטחנו לבנות שלא נצא לדייט עד שהן יהיו בנות 18.‬
‫- אתה צוחק? - לא.‬
‫חאבייר, לתלמידיי בני העשר יש חוקים אינטליגנטיים יותר.‬
‫שניכם מעוררי רחמים.‬
‫ממש יפה.‬
‫- איך זה? - מדהים.‬
‫מוצא חן בעיניי שאתה מקדיש לזה כל כך הרבה אנרגיה וזמן.‬
‫- נכון? - אבל אתה יודע מה?‬
‫הדבר הכי חשוב חסר.‬
‫מה בדיוק?‬
‫הפסיקו לצייר, אומנים יקרים.‬
‫אני רוצה שתדעו‬
‫שכל משיכת מכחול שלכם מייצגת כל כך הרבה אהבה,‬
‫אבל אני מרגישה...‬
‫שאנחנו לא פורצים את הגבולות של העולם המילולי.‬
‫ואני רוצה להרגיש את זה. אני רוצה להרגיש את האהבה‬
‫כי אנחנו מציירים את המשפחה שלנו.‬
‫אלה האנשים שאוהבים אותנו יותר מכול, שסובלים אותנו,‬
‫שמכילים אותנו, שתומכים בנו.‬
‫אז אני רוצה שתראו את זה בכל משיכת מכחול.‬
‫כמו שאתם יודעים,‬
‫הפכתי ליתומה בעקבות תאונה ולכן אני לא יכולה להביא ילדים.‬
‫אבל זה לא אומר שאני לא מבינה מה זו משפחה.‬
‫אני רוצה שתראו לי את זה.‬
‫אני רוצה לראות אהבה,‬
‫אני רוצה שתראו לי בעזרת רגש, מה המשמעות של משפחה.‬
‫אני רוצה להרגיש את זה.‬
‫אני רוצה צחוק. כשאימא מטפלת בכם.‬
‫שוקו חם.‬
‫כל האהבה שלא הייתה לי,‬
‫שהחיים לקחו ממני, אבל אני יודעת שאוכל לקבל.‬
‫בעזרת תשוקה, בעזרת אהבה, בעזרת הלב.‬
‫זה מה שאני רוצה.‬
‫דה וינצ'י.‬
‫בוקר טוב.‬
‫מסמכים בשעה שלוש.‬
‫"נחש מה?‬
‫"אנחנו במרחק שבוע מיום השנה ה-11 לפגישה שלנו.‬
‫"מאחר שזהו תאריך מיוחד,‬
‫"הייתי רוצה לצאת לטיול עם משפחתנו.‬
‫"מגיע לנו לחגוג 11 שנים משותפות.‬
‫"אני מבקש ממך לבחור בין שני היעדים האלה.‬
‫"באהבה, פליפה."‬
‫בוס.‬
‫אני אוהב איך שפליפה מתחשב בך.‬
‫אתם זוג כל כך חמוד.‬
‫הלוואי שהגבר שלי היה כזה.‬
‫כמה פעמים אמרתי שאנחנו לא זוג?‬
‫אנחנו גרים ביחד בשביל הילדות.‬
‫אבל אתם חולקים מיטה. קניתי אותה בעצמי.‬
‫נכון, אבל רק משום שלונה שרפה את שלי.‬
‫כל אחד ישן בצד אחר. יש לנו כרית באמצע.‬
‫חאבי, המיטה נשרפה לפני שנתיים.‬
‫מה אתה צריך, פביאן?‬
‫אנחנו צריכים את התקציבים המאושרים של הפרויקט החדש ורואת החשבון לא עונה.‬
‫שלחתי לה עשרה אימיילים ושום תגובה.‬
‫לך אליה. המשרד שלה נמצא במרחק 100 מטר.‬
‫היא מפחידה אותי. היא מלחיצה.‬
‫היא הרביצה פעם לשליח משום ששכח את הסלסה שלה.‬
‫כן, היא כזאת.‬
‫אלך לטפל בזה. אתה תטפל בשאר הדברים.‬
‫המח' המשפטית צריכה...‬
‫מה זה? למה את לא עובדת?‬
‫אני לוקחת הפסקה.‬
‫ככה את בהפסקה?‬
‫תירגע. אף אחד לא מעז להיכנס לכאן.‬
‫זה לא העניין.‬
‫אז מה העניין?‬
‫את לא יכולה להתנהג ככה.‬
‫איך ככה?‬
‫לשכב ככה.‬
‫תגיד תודה שאני לא מורידה את הבגדים.‬
‫אתה יודע שאני אוהבת להיות עירומה.‬
‫את לא יכולה לקחת הפסקות מתי שאת רוצה.‬
‫הן נקבעות מראש. את צריכה לפעול לפי הכללים.‬
‫- כי... לא, כי... - מה? אתה תעניש אותי, בוס?‬
‫- אני יכול... - תגיד לי, בוס,‬
‫איך תעניש אותי?‬
‫אני יכול לעשות הרבה דברים. אני יכול להפחית מהשכר שלך.‬
‫אני יכול להשעות אותך. אני יכול...‬
‫אני יכול... אני אחשוב על משהו.‬
‫אני יודעת איך תוכל להעניש אותי.‬
‫לא, לא באתי בשביל זה.‬
‫באתי בשביל המסמכים. זה לא מקצועי.‬
‫שתוק ונשק אותי.‬
‫הבטחת לי חופשה רומנטית,‬
‫אבל בגלל הילדות שלך אנחנו לא יכולים.‬
‫אתה יכול להקדיש לי עשר דקות?‬
‫כן, אני יכול.‬
‫כיתה, תודה על הכישרון, זו אהבה טהורה.‬
‫אני מתה על זה!‬
‫- אני כל כך שמחה! - קאמי, יש לי מתנה.‬
‫ללא סוכר?‬
‫וללא לקטוז כדי שלא תכאב לך הבטן.‬
‫- שלום! - כל טוב!‬
‫שלום!‬
‫אתה כל מה שאישה יכולה לבקש...‬
‫- מהיקום. - היי.‬
‫- תודה. - אהבת את הציור שלי?‬
‫- מאוד. - השתמשתי ביותר מדי צהוב?‬
‫הצהוב הצעקני הזה? לא, זה נותן לו ייחודיות.‬
‫נכון? אני מקווה שכשתפגשי את המשפחה שלי,‬
‫לא תחשבי שהם צעקניים מדי.‬
‫- לא. תבואו אליי לארוחה הערב. - הערב?‬
‫למה אתה עושה פרצוף? זה מוקדם מדי? הגזמתי?‬
‫נראה לי שזה הצעד הבא.‬
‫כמובן, זה הגיוני.‬
‫פשוט לא ידעתי שאת רוצה לפגוש אותם עכשיו.‬
‫אני לא רוצה רק לפגוש אותם.‬
‫הייתי רוצה ל...‬
‫להיות חלק מהמשפחה שלך. מה אתה אומר?‬
‫- זו תוכנית מצוינת. - כן.‬
‫זה נהדר, העניין הוא...‬
‫- ארוחת ערב! - חכי.‬
‫ארוחת ערב!‬
‫הלו?‬
‫שלום, אנחנו מתקשרים מבית הספר.‬
‫מה?‬
‫- אני מגיע. - הכול בסדר?‬
‫הבנות שלי הרביצו לחבר בבית הספר.‬
‫אבל הן לא כאלה.‬
‫- מכות, מכות! - תצלם את זה.‬
‫מכות, מכות!‬
‫מכות!‬
‫אז מה יקרה?‬
‫לצערי, חאבייר, למוסד הזה יש אפס סובלנות כלפי אלימות.‬
‫הבנות שלכם יושעו לשבועיים.‬
‫שבועיים? זה לא מוגזם? זה לא היה עניין רציני.‬
‫גברתי, באיזה הקשר זה קרה?‬
‫בכיתה, חאבייר.‬
‫בדיוק סיימנו מבחן בביולוגיה,‬
‫ואמרתי לילדים לחשוב על רעיונות ליום האם בעוד שבועיים.‬
‫והבנות שלי התחילו להכות חבר לכיתה? זה לא הגיוני.‬
‫הבנות שלי לא אלימות.‬
‫טוב, לונה כן, אבל סול לא.‬
‫כנראה התגרו בהן.‬
‫בדקתי את זה.‬
‫הוא אמר משהו, אבל לא רציתי לומר בטלפון.‬
‫מה הוא אמר?‬
‫הוא אמר שטוב שאין להן אימא,‬
‫כך הן לא צריכות להכין כלום ליום האם.‬
‫אנחנו מרותקות?‬
‫מובן שאתן מרותקות.‬
‫זו לא הייתה אשמתנו.‬
‫לא אכפת לי מי אשם.‬
‫אתן הבנות שלנו, ואתן לא יכולות להכות אנשים.‬
‫כמוך? סיפרת שכשפגשת את אבא, הכית אותו.‬
‫והוא זרק אותך החוצה.‬
‫נכון.‬
‫לא, זה לא היה ככה.‬
‫דרכתי על משהו ונפלתי.‬
‫אבל הייתי ממש בכושר אז, הייתי זריז.‬
‫זה לא העניין. העניין הוא שהיינו מבוגרים שניהלו דיון.‬
‫ואתן ילדות.‬
‫אז כשנגדל,‬
‫- אנחנו יכולות ללכת מכות. - בסדר.‬
‫- לא, אתן לא יכולות! רואה? - בנות, מה שאבא אומר זה‬
‫שצריך לדבר על זה.‬
‫- בדיוק. - בלי מכות, בסדר?‬
‫- בסדר. - בסדר.‬
‫לכו לחדר שלכן. אני צריך לדבר עם אבא.‬
‫נדבר על העונש אחר כך.‬
‫- לא. - כן.‬
‫נדבר על העונש.‬
‫לחדר, ואל תעשו את הפרצוף החמוד של החתול של שרק.‬
‫קדימה, לחדר.‬
‫- לחדר הילדים! - טוב!‬
‫אל תרוצו!‬
‫- תיזהרו. - לא אכפת להן.‬
‫אני אנצח אותך!‬
‫אני פוקח עליכן עין!‬
‫אנחנו צריכים לדבר על העניין.‬
‫איזה עניין?‬
‫הבנות צריכות אימא.‬
‫מה? זו הייתה קטטה בבית הספר. זה לא עניין רציני.‬
‫למה אתה חושב שהן הגיבו כך?‬
‫הן לא אהבו את ההערה.‬
‫לא אהבו? הן נפגעו.‬
‫זה משום שהן מרגישות משהו בפנים. אני יודע.‬
‫לא חשבתי על זה.‬
‫ידענו שזה יקרה.‬
‫- צריך לעשות משהו. - מה?‬
‫צריך להתקשר אליה. היא תדע מה לעשות.‬
‫אתם רואים אותי?‬
‫- קטה! - קטה!‬
‫מה שלומכם, ילדים שלי?‬
‫רע.‬
‫- יש לנו בעיה. - מה קרה?‬
‫אנחנו צריכים למצוא אימא לבנות.‬
‫אנחנו לא יודעים איפה להתחיל.‬
‫את יודעת אם יש איזו אפליקציה או משהו?‬
‫אפליקציית אימא? צריך לחפש.‬
‫למה אתם רוצים אימא?‬
‫ברור שהבנות שלנו סובלות כי אין להן אימא.‬
‫יקרים שלי, לא!‬
‫- קטה? - אתם... צריכים...‬
‫קטה?‬
‫אנחנו לא שומעים, קטה.‬
‫יש להן...‬
‫- קטה. - אתם מכירים אותה...‬
‫- קטלינה. - זה נותק.‬
‫למה היא התכוונה כשאמרה שאנחנו יודעים מי האימא?‬
‫לא יודע.‬
‫אתה יודע?‬
‫לא, בגלל זה אני שואל.‬
‫הכרת מישהי, נכון?‬
‫מה זה באמת אומר להכיר מישהי?‬
‫חתיכת עכברוש מלוכלך! ידעתי! ידעתי שלא תעמוד בזה.‬
‫ידעתי שבכל הזדמנות, תצא עם איזו זקנה,‬
‫ותבגוד בי ובילדות שלך, ותפר את העסקה שלנו!‬
‫ומה איתך?‬
‫אתה חושב שאני לא מריח את הבושם הזול הזה?‬
‫תפסיק להריח את הבגדים שלי!‬
‫אני מגהץ אותם. אני חייב להריח אותם!‬
‫אני רוצה שיהיה להם ריח טוב.‬
‫אפשר לדעת מי החברה החדשה הזו?‬
‫כדאי מאוד שזו לא היפית מעשנת גראס כמוך!‬
‫היא לא היפית. קוראים לה קמילה דה לה פואנטה.‬
‫היא מורה לאמנות. יש לה תואר שני באומנות חושית.‬
‫היא אוהבת טבע, בעלי חיים,‬
‫ספורט, והכי חשוב, היא מתה לפגוש את הילדות.‬
‫- ושלך? - החברה שלי היא אנטוניה סאנצ'ס.‬
‫היא ראש מחלקת הכספים בחברה שלי.‬
‫היא אוהבת ספרות, ואורח חיים בריא.‬
‫גם היא רוצה לפגוש אותן. היא תמיד שואלת מתי היא תפגוש אותן.‬
‫תמיד.‬
‫וואו! אז שתיהן יכולות להיות אימהות מושלמות.‬
‫אז מה? אנחנו לא צריכים שתי אימהות.‬
‫לזה התכוונה קטה.‬
‫אנחנו צריכים לבחור אימא מבין שתיהן.‬
‫מה אתה מציע?‬
‫משחקי הרעב לאימהות לראות מי האימא הטובה ביותר?‬
‫בדיוק.‬
‫- זו הייתה בדיחה, אידיוט! - לא, זה גדול!‬
‫אנחנו מנדבים כל אחת מהחברות כמחווה.‬
‫והראשונה שתזכה באהדת הבנות, תנצח.‬
‫השתגעת?‬
‫אם הן יקלטו שזו תחרות, הן יהרגו אותנו.‬
‫בעיקר שלי, אתה לא מכיר אותה.‬
‫אף אחד לא יידע,‬
‫כי לא נספר.‬
‫זה מושלם.‬
‫לא, זו טעות.‬
‫חאבייר, אל תחשוב עליך או עליי.‬
‫תחשוב על הבנות.‬
‫אני לא רוצה שהן יסבלו משום שאין להן אימא.‬
‫אנחנו חייבים לעשות משהו!‬
‫אני לא מאמין שאני אומר את זה, אבל...‬
‫איפה הן יתחרו?‬
‫- הכול בסדר? - חשבתי שאפגוש אותן היום.‬
‫חבל שהן חלו.‬
‫אל תדאגי, תפגשי אותן בקרוב. רציתי לדבר על זה.‬
‫מתי?‬
‫בקרוב מאוד.‬
‫אתה תמיד עושה את זה.‬
‫אתה גורם לי לצפות, ואני לא פוגשת אותן.‬
‫"מותק, תפגשי אותן בקרוב" ואני אף פעם לא פוגשת אותן.‬
‫יקירתי, אני חייב לומר לך משהו.‬
‫האם...‬
‫מה?‬
‫תבואי לטיול עם משפחתי?‬
‫- באמת? - כן.‬
‫- כן. - כן?‬
‫כן, אני אבוא.‬
‫יש!‬
‫תיזהרי על הגב שלי!‬
‫את יכולה להפסיק‬
‫לזרוק עליי דברים? בואי נדבר!‬
‫לא אדבר איתך לעולם, שקרן!‬
‫טכנית, מעולם לא שיקרתי.‬
‫אנחנו יוצאים לחופשה, נכון?‬
‫כן, אבל לא כמשפחה, רק אנחנו!‬
‫מה הבעיה? הילדות שלי מתות לפגוש אותך.‬
‫סיפרת להן עליי?‬
‫לא. טוב, כן, קצת.‬
‫למה שתהרוס הכול?‬
‫רגע. להרוס מה?‬
‫לא רציתי לפגוש את המשפחה שלך, שלא לדבר על הבנות שלך.‬
‫אנחנו ביחד כבר שנה. זה הצעד הבא.‬
‫חאבייר, אני אוהבת את מה שיש לנו.‬
‫בלי התחייבויות, בלי תנאים, בלי משפחות.‬
‫הכללים היו ברורים, ואתה קיבלת אותם. למה היית צריך להרוס הכול?‬
‫לא חאבי, מותק!‬
‫חאבי! זה יעבור בעוד דקה, נכון?‬
‫אני לא יודע. חאבי המסכן.‬
‫מסכן שלי. אני מצטערת, הגזמתי בתגובה שלי.‬
‫לא.‬
‫הן הדבר הכי טוב בחיי.‬
‫בבקשה, רק תפגשי אותן.‬
‫עשי זאת בשבילי, ובשביל חאבי הקטן.‬
‫מה שאתה וחאבי הקטן רוצים.‬
‫- אבל בתנאי אחד. - מה שתרצי.‬
‫אני איהנה איתך, לא אהיה אימא של אף אחד.‬
‫- לא תהיי אימא של אף אחד. - לא.‬
‫- אז לאן נוסעים? - לאקפולקו.‬
‫מותק.‬
‫מותק. חאבייר.‬
‫חאבי.‬
‫בנות, אל תשאלו את האורחות שלנו שאלות מביכות.‬
‫למה שלא תקראו להן החברות שלכם?‬
‫מאיפה את יודעת את זה?‬
‫אבא, אנחנו ילדות, לא מטומטמות.‬
‫חוץ מזה, הייתם צריכים לראות את הפרצופים שלכם כשדיברתם עליהן.‬
‫טוב. אם כך, בלי זיקוקים, בלי פצצות.‬
‫- בסדר? - בסדר.‬
‫- אני מבטיחה. - גם אני.‬
‫חאבייר! אנחנו מאחרים!‬
‫אני מגיע! אני הלכתי לשירותים.‬
‫בעוד 20 ק"מ כולכם תרצו ללכת לשירותים.‬
‫- מה? - מה קרה לך?‬
‫בקשר למה?‬
‫אתם צוחקים, אבל סרטן העור זה דבר אמיתי.‬
‫הוא מסוכן מאוד. אל תצחקו, אתן הבאות בתור.‬
‫מוכנים לטיול?‬
‫עזוב אותי!‬
‫קדימה.‬
‫- אבא, אני יכולה ללכת לשירותים? - מה אמרתי?‬
‫מה אמרתי?‬
‫שלום!‬
‫וואו, היא נראית כמו נסיכה.‬
‫אעזור לך, מותק. חכי.‬
‫שלום! אין לכן מושג כמה רציתי לפגוש אתכן.‬
‫רק שתדעו שאתן יכולות לסמוך עליי בכול.‬
‫אל תחששו לבקש מה שתרצו.‬
‫אם ארצה אבקת שריפה וגפרורים, תקני לי?‬
‫- לונה, תפסיקי לחשוב על לשרוף דברים. - טוב, מצטערת.‬
‫קדימה. אנחנו אוספים עוד מישהי.‬
‫את מי?‬
‫את החברה שלי.‬
‫סע!‬
‫איפה?‬
‫אבא, זו החברה שלך?‬
‫כן. תנו לה קצת זמן. היא מיוחדת.‬
‫נשק אותי.‬
‫שלום, קוראים לי סול.‬
‫שלום, סול.‬
‫נעים להכיר אותך. את רוצה להוסיף שיר לטיול?‬
‫כן, קוראים לו, "אל תפריעו לי, אני צריכה לישון".‬
‫טוב, תודה.‬
‫אני לא מוצאת אותו.‬
‫כי הוא לא קיים.‬
‫הגענו!‬
‫איזה מלון יפה, אבא.‬
‫הוא מדהים.‬
‫הוא מקסים, נכון? בנות, היזהרו.‬
‫- מעולם לא הייתי במלון כזה. - אמרתי לך.‬
‫- שלום. - אחר צהריים טובים.‬
‫ברוכים הבאים לאתר הנופש פראיסו, המקום הטוב ביותר לנופש.‬
‫- יש לכם הזמנה? - פליפה דומאס.‬
‫מעולה. טוב, שלושה חדרי שינה זוגיים, נכון?‬
‫אני מניחה שאנחנו ישנים ביחד.‬
‫מצטער, חשבנו שזה יהיה רעיון טוב ששתיכן תחלקו חדר.‬
‫באמת? אתה רוצה שאחלוק חדר איתה?‬
‫- לא מרחת חמאה על העוגייה שלי? - אנטוניה.‬
‫איזו עוגייה, אבא?‬
‫- זה כשמבוגרים אוכלים עוגיות. - לא.‬
‫אני רוצה למרוח חמאה על עוגייה!‬
‫- גם אני! - לא, בנות.‬
‫למה שלא נלך לסייר במלון, בזמן שהאבות שלכן‬
‫- יטפלו בכל הדברים. - כן.‬
‫לא, אני רוצה לשמוע על העוגיות.‬
‫- תראי מה עשית. - מה?‬
‫חשבתי שנהיה ביחד בסוף השבוע.‬
‫אני מניחה שלא. למזלי, הבאתי צעצועים.‬
‫גם אני הבאתי צעצועים.‬
‫- אנטוניה, מספיק. - בסדר, אשתוק.‬
‫בלי קשר אלייך,‬
‫אני פשוט מפחדת לחלוק חדר עם מישהי זרה.‬
‫- אפשר להחליף לשני חדרים ליחיד? - בהחלט.‬
‫לא אכפת לך לישון לבד, מותק?‬
‫מובן שלא. אני מעדיפה להיות לבד. אני לא אוהבת ריח רע.‬
‫- איזה ריח? - באנו כדי לבלות, לא לריב.‬
‫יש ריחות על החוף.‬
‫בואו להיות הכוכב החדש מאחורי המיקרופון‬
‫מה? מה הבעיה? מה קורה?‬
‫האודישנים ל"המיקרופון" כאן!‬
‫אני יכולה בבקשה להירשם? בבקשה!‬
‫כן, את יכולה.‬
‫אני יכולה!‬
‫רק שאלה אחת, מתי האודישנים?‬
‫בעוד שלושה ימים, בחוף.‬
‫שמעת? בעוד שלושה ימים.‬
‫יש לי שלושה ימים לחזרות, אבא!‬
‫זו הגישה!‬
‫בואו נלך לאכול ולהכיר זה את זה.‬
‫כן, בבקשה.‬
‫אני הולכת לבריכה. אני צריכה להתגבר על ההנגאובר.‬
‫גם אני.‬
‫- לא. - בבקשה!‬
‫- בבקשה, תן לנו ללכת עם הגברת המשוגעת. - שמעתי את זה.‬
‫- בסדר, בואו נלך לבריכה. - יש!‬
‫אני אראה לכן, רמאיות!‬
‫אני אומנית, מותק.‬
‫כל כך מרגיע.‬
‫- איפה החברה שלך? - לא יודע. שמרתי לה מקום ו...‬
‫לא יכול להיות.‬
‫מה היא תעשה?‬
‫מה היא עושה?‬
‫- אני רוצה לעשות את זה! - גם אני!‬
‫בנות!‬
‫בנות, היזהרו.‬
‫- בנות! - מותק.‬
‫- היזהרו. - הן יהיו בסדר. הן יודעות לשחות.‬
‫אחת, שתיים, שלוש!‬
‫בנות! הן נחתו על הבטן!‬
‫זוזי, מותק.‬
‫בנות, בואו לכאן!‬
‫- בנות! - ללונה יש דם על הפנים.‬
‫בואו הנה! אמרתי לכן שתיפגעו!‬
‫בואו הנה!‬
‫אבא, אני יכולה לקפוץ שוב?‬
‫יורד לך דם מהאף. קדימה.‬
‫אני בסדר, אבא.‬
‫- הנה. - זה כואב.‬
‫כמובן, קיבלת מכה בפרצוף. אמרתי לך.‬
‫לכו להתקלח. נלך לאכול.‬
‫- לאכול? באמת? - לאכול! יש!‬
‫תירגעו, בבקשה.‬
‫- אנחנו יוצאים לאכול. - מותק.‬
‫אם תרצה, אני יכולה לעזור להן.‬
‫לא אכפת לך?‬
‫מובן שלא. יש להן אנרגיה מדהימה!‬
‫מה הייתי עושה בלעדייך?‬
‫ראית?‬
‫מה?‬
‫לאנטוניה אין אינסטינקטים אימהיים.‬
‫מה אתה מנסה לומר?‬
‫מה אני מנסה לומר? תראה, אימהות הן כמו לביאות.‬
‫כשהן רואות שהגורים שלהן בסכנה, הן צוללות בלי לחשוב.‬
‫- איך זה קשור לאנטוניה? - אנטוניה לא עשתה כלום.‬
‫היא רק הסתכלה.‬
‫אבל הלביאה קמילה עמדה לקפוץ.‬
‫אולי היא לא חשבה שזה רציני.‬
‫- לא יודע. - תראה.‬
‫תראה, "אתה יכול לבוא לחדר שלי? אני מודאגת".‬
‫היא מתוקה. אמרתי לך.‬
‫אמרתי לך.‬
‫חכה.‬
‫מה את עושה? לא ראיתי כלום.‬
‫מאיפה התמונה הזו? זה באקפולקו?‬
‫כן, כשאבא שלי קיבל את המפתחות לבית.‬
‫לא ידעתי שגרת כאן.‬
‫זה לא היה להרבה זמן. אבא שלי היה צריך לשכור אותו.‬
‫אני יכול לצלם? היא מאוד יפה.‬
‫בסדר.‬
‫אתה מוכן?‬
‫למה? אלוהים אדירים!‬
‫מותק!‬
‫כששלחת לי הודעה,‬
‫חשבתי שאת מודאגת בגלל הבנות.‬
‫הבנות? אני מודאגת כי לא מרחת חמאה על העוגייה שלי כבר שבועיים.‬
‫מותק, חכי.‬
‫- מה? למה? - למה לא...‬
‫למה לא עזרת לבנות בבריכה?‬
‫כי לא קרה כלום.‬
‫אני מתכוון, נכון. רגע. אבל זה יכול היה להיות גרוע יותר.‬
‫אבל זה לא היה, חאבייר. אתה יודע מה הבעיה שלך?‬
‫אתה חושב שהבנות שלך הן נסיכות שצריכות שיצילו אותן, אבל הן לא.‬
‫אם תמשיך להגן עליהן יותר מדי, הן יהפכו למפונקות כמו קמילה.‬
‫תן להן להיפגע. זה חלק מהחיים.‬
‫נכון, את צודקת.‬
‫חאבייר, לא היום.‬
‫מותק, כן. למה לא? כן.‬
‫- היי. - מה קורה?‬
‫בחיי, את...‬
‫- מה איתי? - מה איתך?‬
‫את לא זוכרת אותי?‬
‫את מכירה את היאפי הזה?‬
‫לא, מעולם לא ראיתי אותו.‬
‫אל תשחקי אותה. את מכירה את אחי, לא?‬
‫היא אמרה שהיא לא מכירה אותך.‬
‫מי את לעזאזל, כלבה?‬
‫- למי אתה קורא כלבה? - לאף אחת.‬
‫אם תמשיך להטריד את החברה שלי, אני אדחף את היד שלך לתחת.‬
‫- אני ברורה? - כן, לגמרי.‬
‫כן.‬
‫- את בסדר? - כן, תודה.‬
‫מיץ תפוזים.‬
‫סליחה.‬
‫- כמה פחיות את שותה ביום? - זה תלוי.‬
‫כשאני עובדת, אני שותה חמש, כשלא, שתיים או שלוש.‬
‫אני מנסה לא לעבור את החמש. אני צריכה לשמור על הגזרה.‬
‫- לפחות את חושבת על זה. - כן.‬
‫אזמין עוד אחת. רוצה?‬
‫לא, תודה. אני לא שותה משקאות מסוכרים.‬
‫יש לך סוכרת?‬
‫לא.‬
‫אני לא אוהבת לצרוך דברים שעלולים להזיק לגוף שלי.‬
‫טוב. אילו חיים עצובים.‬
‫האוכל מגיע!‬
‫- בסדר. - יופי, אני כל כך רעב!‬
‫- הנה. - תודה.‬
‫אני גוועת.‬
‫לנסיכה.‬
‫תודה.‬
‫רק רגע.‬
‫בואו נגיד תודה.‬
‫תודה.‬
‫הם לא הביאו לכם בשר.‬
‫- בחור, שכחת להביא להם בשר! - לא.‬
‫לא, זה בסדר. אנחנו לא אוכלים בשר. תודה.‬
‫אנחנו לא אוכלים חיות.‬
‫הפסד שלכם. תראי.‬
‫מה שלומכם?‬
‫- טוב! - טוב!‬
‫בקול רם יותר. מה שלומכם?‬
‫- טוב! - מצוין!‬
‫אתם מוכנים לקריוקי?‬
‫כן!‬
‫עלו לבמה והתחילו ליהנות!‬
‫אבא, אפשר?‬
‫מותק, אנחנו אוכלים.‬
‫אבא! האודישנים בעוד יומיים, אבא. יומיים!‬
‫חוץ מזה בספר של ליידי גאגא כתוב שהדרך הטובה ביותר להתאמן‬
‫- היא לשיר לפני קהל. - מותק, רגע.‬
‫- בסדר, אבל שיר שקט. - תודה!‬
‫אבא, שכחתי את אטמי האוזניים שלי.‬
‫גם אני.‬
‫אטמים בשביל מה?‬
‫כדי לסתום את האוזניים.‬
‫כל כך דרמטית! היא בטח לא כזו גרועה.‬
‫בראבו, סול!‬
‫למה נתת לה לשיר?‬
‫- היא ממש גרועה. - מתרגלים לזה.‬
‫האוזניים מפסיקות לתפקד.‬
‫זה לא כל כך נורא.‬
‫היא מביעה את עצמה.‬
‫בואו נלך למקום אחר.‬
‫קח את הילדה שלך, אחי.‬
‫- טוב, בסדר. - לא, אני רוצה להמשיך לרקוד.‬
‫בואי נלך לאכול קינוח! כן.‬
‫תעקבו אחריי באינסטגרם! סולסיטה החשבון הרשמי!‬
‫- קדימה. - זה יעזור לחיים שלכם!‬
‫תעקבו אחריי!‬
‫טעים מאוד.‬
‫- מלפפון. - אלה החיים.‬
‫הגלידה שלי ממש טעימה.‬
‫מה לקחת?‬
‫- פיסטוק. את? - תות, ברור.‬
‫טעים, אבל זה טעים יותר.‬
‫- בואי נראה. - גנבת!‬
‫- מה זה? - תני לי לטעום.‬
‫וניל.‬
‫תלמדו איך בוחרים גלידה.‬
‫אני יכולה לטעום?‬
‫היי, אל תגנבי לי את הגלידה.‬
‫- מותק. - מה?‬
‫האלרגיה שלך.‬
‫לקחתי את הכדורים היום.‬
‫- אפשר לקבל בטעם שוקולד? - אחותי, תבדקי את הפנים שלך.‬
‫את נראית כמו מוטציה של הדג אבו נפחא.‬
‫מוטציה של אבו נפחא?‬
‫אל תהיי דרמטית! תפסיקו להסתכל עליי כאילו ראיתם מפלצת.‬
‫מה קרה?‬
‫מה אתה עושה? זה בית חולים!‬
‫זוהי קטורת רפואית. היא תעזור לה להתאושש מהר יותר.‬
‫על מה אתה מדבר? הרופא אמר שהיא בסדר.‬
‫זו רפואה אלטרנטיבית.‬
‫אתה חושב שאנחנו לוחצים יותר מדי על הקטע של חיפוש אימא?‬
‫אני חושב שכן.‬
‫אולי נגלה להן את האמת ונסיים עם זה?‬
‫לא, מאוחר מדי.‬
‫אם נגלה להן את האמת, הן ישנאו אותנו לנצח.‬
‫ונישאר לבד. והבנות שלנו יישארו בלי אימא.‬
‫מה כריסטינה תחשוב?‬
‫כריסטינה.‬
‫היא תבין.‬
‫טוב, אז אנחנו ממשיכים.‬
‫- אנחנו ממשיכים. - טוב.‬
‫תפסיק.‬
‫המפונקת תשרוד?‬
‫זו הייתה רק אלרגיה. נשחרר אותה כשהיא תתעורר.‬
‫חבל שלא צילמתי את זה. זה היה הופך לוויראלי.‬
‫אנטוניה!‬
‫מה? זה לא היה הרעיון שלי. לונה אמרה לי.‬
‫הילדה הזו היא באמת משהו.‬
‫אני יודע. בבקשה תיזהרי. אל תיתני לה לשחק בחומרים דליקים.‬
‫העיפו אותנו מבית מלון בגלל זה.‬
‫אל תדאג, הן ישנות.‬
‫מה? השעה רק 22:00. איך עשית את זה?‬
‫יש לי שישה אחים. איך אתה חושב שלמדתי בלילה?‬
‫יש לי שיטות.‬
‫תודה שאת משגיחה עליהן. אני יודע שאת לא אוהבת ילדים.‬
‫- את שונאת אותם. - אני שונאת.‬
‫אבל אני יכולה לסבול אותן. כל עוד סול לא תשיר.‬
‫- אנטוניה, זו בריונות! - זו האמת.‬
‫- לא נכון, טוב, לפעמים. - היא גרועה.‬
‫- ברוכה הבאה, אהובה. - תודה.‬
‫סידרתי את החדר כמו שאת אוהבת.‬
‫תודה. תודה שהבאת אותי לכאן.‬
‫את צריכה עוד משהו?‬
‫לא, תודה.‬
‫מייד ארד. אנסה להיראות יפה יותר.‬
‫מותק, הבנות? איפה הן?‬
‫הן משתזפות עם אנטוניה.‬
‫- בעצם, אלך לראות אותן ואחזור. - לא, אפגוש אותך שם.‬
‫- את בטוחה? - אני בטוחה.‬
‫- אל תיפלי. - לא אפול.‬
‫ניפגש.‬
‫נראה מי האימא הכי טובה. המלחמה מתחילה.‬
‫זה ממש טעים!‬
‫- תזמין בפעם הבאה. - לא.‬
‫מי רוצה לרכוב על אופנוע ים?‬
‫- קדימה! - אני!‬
‫נלך!‬
‫יש רק שלושה אופנועים לשלושה מבוגרים. מצטערת, מותק.‬
‫מותק, בואי.‬
‫לא, תלך אתה. אני אשאר כאן.‬
‫- לך, טוב. - לא, למה?‬
‫- את בטוחה? - כן.‬
‫את בסדר?‬
‫משפחה!‬
‫אנחנו הולכים לעוף!‬
‫לא!‬
‫- קדימה, אבא! - לא!‬
‫זה בשביל השמש.‬
‫חכי.‬
‫מצטער, גברת! אשלח לך אנרגיות חיוביות.‬
‫- בום, נתת מכה לגברת. - כן.‬
‫סול, תראי, גלידות!‬
‫מהר לפני שייגמרו.‬
‫- אל תרוצו! - אל תאכלו יותר מדי!‬
‫איזה יום מדהים.‬
‫- תודה. - כן, נראה שנהניתם מאוד.‬
‫- חבל שלא הוזמנתי. - הוזמנת.‬
‫קמילה ביקשה את המספר שלך. היא התקשרה.‬
‫נכון, יש לי אותו פה.‬
‫התקשרתי אלייך...‬
‫אני כל כך טיפשה. אני מצטערת. התקשרתי לאנטוניה אחרת.‬
‫הבנתי, את טיפשה.‬
‫יש לנו תוכנית למחר. טיול משפחתי אחר הצהריים.‬
‫את יכולה לבוא.‬
‫נהדר, יש לכם כבר תוכניות.‬
‫לא, מותק, לא תוכניות.‬
‫הן יכולות להשתנות, אבל יהיה נהדר אם תבואי.‬
‫- הבנות ישמחו... - לא, תראה.‬
‫אל תדאג. תכננתי לא לעשות כלום. באתי כדי לבלות, לא להיות שמרטפית.‬
‫אמרתי לך.‬
‫הכול בסדר.‬
‫מה שלום התיירים הכי מטורפים של אקפולקו?‬
‫- טוב! - טוב!‬
‫יופי, בואו עם האנרגיה הזו הערב, כי הערב‬
‫ייערך כאן "שיגעון המוזיקה".‬
‫בואו עם מיטב בגדי שנות ה-70 שלכם‬
‫ונעשה את ה... בסדר?‬
‫אני מתה על זה! אני מתרגשת.‬
‫- סלחו לי, אני אשיר שיר לפני... - לא!‬
‫לא.‬
‫סול, מחר האודישן.‬
‫את צריכה לשמור על הקול שלך כדי שתשירי טוב יותר.‬
‫את תשירי טוב יותר.‬
‫בסדר.‬
‫אם כבר מדברים על זה, אנטוניה,‬
‫תרצי לבוא איתי לאודישן?‬
‫למה אני?‬
‫לא יודעת.‬
‫אני מחבבת אותך.‬
‫את כיפית.‬
‫בטח, אלך איתך לאודישן מחר.‬
‫יופי. כן.‬
‫אני מקווה שתוכלי לקום מוקדם.‬
‫כי מחר נהיה בלובי בשעה 08:00 בדיוק.‬
‫אהיה בלובי בשעה 08:00 בדיוק.‬
‫מנומנמת, אבל אהיה שם.‬
‫- הגלידה הזו טעימה מאוד. - נכון.‬
‫בואו אחריי!‬
‫אני קופצת. אתם תופסים אותי!‬
‫אחת!‬
‫שתיים, שלוש!‬
‫אני בסדר.‬
‫אני בסדר. קדימה, לרקוד!‬
‫- קדימה, לרקוד. - אני בסדר!‬
‫- לא, את לא. - אני בסדר, לך לרקוד!‬
‫- מותק. - אני בסדר! באמת.‬
‫- מה את עושה כאן? - כלום.‬
‫באתי לשאול אם את רוצה לנקום.‬
‫אש! הצילו!‬
‫קמילה! פתחי את הדלת! מותק, מה קורה?‬
‫אש!‬
‫רוצו!‬
‫חכי.‬
‫חשבתי שאנחנו עומדים למות.‬
‫השיער שלי נשרף.‬
‫השיער שלך יהיה בסדר. הוא יגדל.‬
‫- הוא לא! - הוא כן.‬
‫אי אפשר לראות את זה.‬
‫כלום.‬
‫אפשר לשמור את זה?‬
‫בואי נאסוף רכיכות כי הריר שלהן טוב.‬
‫סול, עזרי לי.‬
‫הכול בסדר, מותק.‬
‫עוד אחת, בבקשה.‬
‫אי אפשר לנצח אותה.‬
‫הן אוהבות אותה ושונאות אותי.‬
‫האודישנים של "המיקרופון" באקפולקו‬
‫אם באת להרוג אותי, אני יכולה לאכול קודם?‬
‫לא באתי להרוג אותך.‬
‫באתי להתפייס.‬
‫מצטערת על השיער שלך. זו הייתה בדיחה אבל היא יצאה משליטה.‬
‫שיער גדל ואת יכולה לקבל מראה חדש.‬
‫לא משנה. אם כבר אנחנו כנות,‬
‫גם אני רוצה להתנצל.‬
‫מצטערת שלא שיתפתי אותך בתוכניות.‬
‫יודעת מה? הרגשתי מאוימת על ידך.‬
‫אני לא רוצה להפסיד בתחרות.‬
‫איזו תחרות?‬
‫מה?‬
‫אל תגידי שחאבייר לא אמר לך למה אנחנו כאן.‬
‫אני לא מבינה. דברי.‬
‫חאבייר ופיליפה הביאו את שתינו לראות מי‬
‫תהיה האימא הכי טובה לבנות.‬
‫אני נראית כמו אימא בהזמנה?‬
‫למה שתגידי את זה?‬
‫אני לא יודעת מה עשית,‬
‫אבל אתה לא יכול לגרום לי להיות האימא של הבנות שלך!‬
‫- אני נשבע שהתכוונתי לספר לך. - מתי? כשאקח אותן לבית הספר?‬
‫או כשאקרא להן סיפור לפני השינה, שקרן מחורבן!‬
‫מותק, אני מצטער.‬
‫רק רציתי שתפגשי אותן.‬
‫אני יכולה לפגוש אותן, אבל אתה לא יכול להפוך אותי לאימא שלהן.‬
‫תבין, חאבייר. אני לא רוצה להיות אימא. לעולם.‬
‫רגע, מה זה אומר?‬
‫זה אומר שאין בזה היגיון.‬
‫אתה מחפש אימא בשבילן, ואני לא יכולה לתת לך את זה.‬
‫נראה לי שאנחנו צריכים להיפרד.‬
‫ואל תדאג. אני אקיים את ההבטחה שלי.‬
‫אלך לאודישן של סול ואעזוב אחריו.‬
‫אבא, איפה אנטוניה?‬
‫אני לא יודע, חמודה. היא הבטיחה שהיא תהיה כאן.‬
‫אתה חושב שהיא נרדמה?‬
‫- לא. - לא?‬
‫לא, היא לא תהיה כזו חסרת אחריות.‬
‫היא לא עונה.‬
‫שיחות אחרונות‬
‫גברתי, את יכולה להתקשר לחדר 812?‬
‫אין בעיה, אדוני.‬
‫היא הבטיחה שתבוא איתי.‬
‫- אני יודע, מותק. - אני חושבת שאין שם איש.‬
‫סול.‬
‫מותק, תקשיבי.‬
‫אני יודעת שאני אולי לא כיפית או מעניינת כמו אנטוניה,‬
‫אבל אני לעולם לא אעזוב אותך לבד.‬
‫במיוחד ביום כזה חשוב.‬
‫אני אשמח להיות לצידך היום, אם תרצי.‬
‫באמת? לא יפריע לך?‬
‫לא, אם הייתי האימא שלך,‬
‫הייתי איתך בכל זמן, בכל מקום, תמיד.‬
‫- מי ישיר היום? - אני.‬
‫נכון!‬
‫- קדימה. - בואו נדפוק הופעה בבמה.‬
‫לא היה קשר.‬
‫ועכשיו, זמרת מספר 456.‬
‫אני לא יכולה, אני פוחדת מדי.‬
‫התאמנת המון. את יכולה לעשות את זה.‬
‫למה היא לא יוצאת?‬
‫קדימה, סול!‬
‫- תשירי עם... - לא, היא תאבד את הריכוז. שב.‬
‫השיר הזה מוקדש לאימא שלי, שנמצאת בגן עדן.‬
‫אימא, השיר הזה בשבילך.‬
‫אני מצטערת.‬
‫ראיתי את זה!‬
‫סול, את מספר 1‬
‫אני מייד חוזרת.‬
‫- מה את עושה? - אני מכינה זיקוקים.‬
‫- זה ייראה טוב יותר. - אל תשאירי אותה לבד.‬
‫בסדר. לך.‬
‫בוא נלך.‬
‫אני לא מאמינה לך.‬
‫לא, לא.‬
‫לעזאזל.‬
‫לא!‬
‫אנטוניה, אנחנו מחכים. אני יודע שאת כועסת עליי,‬
‫אבל סול לא אשמה. היא מתרגשת.‬
‫לא!‬
‫קמילה‬
‫אני מקווה שהמשקה המוגז לא הרדים אותך. זה בשביל השיער שלי. ביי!‬
‫זה היה מדהים!‬
‫כולם צעקו, "סול!" הם מחאו כפיים.‬
‫דמיינו אצטדיון מלא ואנשים צועקים!‬
‫יש לי רעיון.‬
‫אני מכירה את המורה הכי טוב לפיתוח קול, ואני יכולה לבקש ממנו לעבוד איתך.‬
‫הוא עובד עם כל הזמרים במקסיקו.‬
‫יש!‬
‫תודה!‬
‫אני אהיה האמרגנית של סול!‬
‫הנה את, כלבה מטורפת!‬
‫זהירות!‬
‫תפסיקו!‬
‫מותק!‬
‫- סול! - סול!‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫אני מצטערת. זה קרה בטעות. אתה יודע שאני אוהבת אותה.‬
‫את אוהבת אותה? בגלל זה הברזת לה ביום החשוב שלה?‬
‫הכלבה הזו הכניסה כדורי שינה למשקה שלי!‬
‫אנטוניה, מספיק!‬
‫אני חושב שאת צודקת.‬
‫אנחנו רוצים דברים שונים. ברור שזה לא עובד.‬
‫- אבל... - את צריכה לעזוב.‬
‫- אבל אני אומרת... - כלום!‬
‫לכי.‬
‫- זה בסדר. - אתה בסדר?‬
‫הכול בסדר?‬
‫הייתי צריך לדעת שזה יקרה.‬
‫אי אפשר לדעת איך דברים יסתיימו.‬
‫עשית את מה שחשבת לנכון באותו הזמן.‬
‫לדוגמה,‬
‫מעולם לא חשבתי שתהיה לי איתך משפחה.‬
‫אתה יודע מה?‬
‫אהבתי את ההפתעה.‬
‫גם אני אוהב את המשפחה שלנו.‬
‫- באמת? - כן, אבל אל תבכה.‬
‫הרגשות, אחי.‬
‫קח.‬
‫זו הטבעת של כריסטינה. אני לא יכול לקחת אותה.‬
‫זו הטבעת של כריסטינה, ואני רוצה שתיתן אותה לקמילה.‬
‫אין ספק שהיא האימא הכי טובה לבנות שלנו.‬
‫אני צריך לדבר עם הבנות.‬
‫- לא דיברתי איתן... - אני דיברתי.‬
‫הן מסכימות שתתחתן עם קמילה. הן נתנו את הסכמתן.‬
‫אל תבכה, אחי!‬
‫- אני אירגע. - כן.‬
‫- תירגע. - אני צריך לאסוף את עצמי.‬
‫אני צריך לנתב את האנרגיה שלי לחתונה.‬
‫בדיוק.‬
‫חתונה, בית. אבל עדיין נישן יחד, נכון?‬
‫לא כל הזמן, זה מוזר.‬
‫- לפעמים, נכון? - צריך לקנות מיטה נוספת.‬
‫תודה.‬
‫אשרוף את כפות רגליי.‬
‫קמילה.‬
‫האם תסכימי להיות חלק מהמשפחה כאשתי?‬
‫האימא של הבנות שלי?‬
‫כן!‬
‫היא אמרה כן, בנות!‬
‫אמרתי כן!‬
‫זה ללא סוכר.‬
‫זה עדיין שוקולד. קחי את זה.‬
‫בסדר.‬
‫מה זה?‬
‫כתוב "זולפידם".‬
‫קחי אותם.‬
‫רוצי!‬
‫בנות!‬
‫הגזמתן! תפסיקו!‬
‫בואו הנה!‬
‫תפסיקו! עכשיו!‬
‫אני לא יודע מאיפה השגתן את הדברים האלה.‬
‫מה זה?‬
‫- זה היה בתיק של קמילה. - שתקי.‬
‫זה היה בתיק של קמילה?‬
‫כן, אבא. מצטערת.‬
‫אנטוניה לא אמרה שקמילה סיממה אותה?‬
‫נכון.‬
‫היא אמרה שקמילה הכניסה כדורי שינה למשקה שלה.‬
‫ובגלל זה היא ישנה עד מאוחר.‬
‫גם זה היה בתיק שלה?‬
‫מי קנה משקה מוגז?‬
‫קמילה.‬
‫חכו רגע.‬
‫העובדה שקמילה קנתה משקה מוגז לא אומרת שהיא עשתה את זה.‬
‫אולי היא רצתה משקה מוגז. אני תמיד רוצה.‬
‫נכון, וזה יכול היה להיות, רק שהיא לא צורכת סוכר.‬
‫נכון!‬
‫אז קמילה הרדימה את אנטוניה כדי שהיא תפספס את האודישן של אחותי.‬
‫אי אפשר לסמוך על מישהו שלא צורך סוכר.‬
‫חתיכת שקרנית!‬
‫לונה, אנחנו לא מפלים לרעה חולי סוכרת.‬
‫מצטערת, אבא.‬
‫מה נעשה? החתונה בקרוב.‬
‫צריך לספר לאבא שלכן.‬
‫- רוצו! - התיק שלי!‬
‫זו בדיחה?‬
‫אבא, איך אנחנו יכולים להתלוצץ?‬
‫החברה שלך הרדימה את אנטוניה.‬
‫קמילה היא מלאכית, בנות. למה שהיא תעשה משהו כזה?‬
‫פקח את העיניים. היא רצתה לזכות באמון הבנות.‬
‫אתם חוששים ממה שיקרה. גם אני.‬
‫זה לא קל לקבל מישהו חדש למשפחה,‬
‫אבל תנו לה הזדמנות.‬
‫אני לא חושש מזה, פליפה,‬
‫אלא משקרנית שתיכנס לחיינו ולחיי בנותינו.‬
‫אף שקרנית לא נכנסת לחיינו.‬
‫רק מישהי שמתה להיות בת משפחה שלנו.‬
‫- אבא, בבקשה! - תפסיקו.‬
‫מספיק.‬
‫תפסיקו לשחק את הבלש.‬
‫אני צריך ללכת להכין את הדברים. נתראה בעוד שעתיים.‬
‫- אבל... - היי.‬
‫- את יכולה להצית את החתונה? - כן.‬
‫מה? השתגעתן? זה רעיון גרוע.‬
‫- את יכולה? - כן, בטח.‬
‫לא, זו טעות!‬
‫אנחנו צריכים תוכנית.‬
‫אנטוניה הייתה יודעת מה לעשות.‬
‫אם רק היא הייתה כאן.‬
‫אני מניחה שהיא חזרה למקסיקו סיטי.‬
‫לא, היא לא שם. השוער שלה אמר שהיא לא הגיעה.‬
‫אז איפה היא?‬
‫מה קרה?‬
‫בנות, אם אבא רץ, אתן רצות. רוצו.‬
‫אבא, אתה באמת חושב שהחברה שלך נמצאת בחורבה הזו?‬
‫- יש לי תחושה. - אז בואו נלך.‬
‫אני באה.‬
‫בנות, אני צריך לעשות את זה לבד.‬
‫אבא, אנחנו רק רוצות לעזור.‬
‫אני יודע, אבל זה בין בני זוג.‬
‫אני צריך לעשות זאת לבד.‬
‫תבטחו בי, בסדר?‬
‫אז לך! אין לנו הרבה זמן.‬
‫אני הולך.‬
‫- רוץ! - מספיק, אמרתי שאני הולך.‬
‫מאיפה קיבלת את העצבים האלה?‬
‫תירגעי.‬
‫אנטו.‬
‫לך...‬
‫חאבייר, לעזאזל!‬
‫אתה בסדר?‬
‫אני בסדר. אני לא בסדר, אבל אהיה בסדר.‬
‫- איך ידעת שאני כאן? - לא ידעתי.‬
‫הייתה לי תחושה.‬
‫דיברת על המקום הזה‬
‫ובאתי לחפש אותך.‬
‫אני כן מקשיב לך.‬
‫רק כשאתה רוצה.‬
‫אני יודע.‬
‫עשיתי טעות. אני מצטער. צדקת. קמילה שקרנית.‬
‫אנחנו צריכים לעצור את החתונה כדי שחייו של פליפה לא ייהרסו.‬
‫לא, חאבייר, אנחנו לא צריכים ללכת. אתה צריך ללכת.‬
‫אני לא יכולה לבטוח בך אחרי שנטשת אותי.‬
‫תביטי, אנטוניה.‬
‫אנטוניה, עשיתי טעות.‬
‫אם את לא רוצה לראות אותי יותר, אבין.‬
‫אבל בבקשה, נסי להבין אותי.‬
‫פחדתי.‬
‫פחדתי שבנותיי לא יהיו מאושרות ללא משפחה נורמלית.‬
‫כי אין להן אימא.‬
‫עשינו מה שחשבנו לנכון.‬
‫כמו שאביך‬
‫עשה מה שעשה בשבילך.‬
‫כמו השכרת הבית הזה.‬
‫עשיתי טעות, אבל...‬
‫סליחה.‬
‫חאבייר, תודה.‬
‫אתה מחפש אימא לבנות שלך.‬
‫זה מדהים.‬
‫אבל אני לא האדם הזה.‬
‫עדיף שתעזוב.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אבא, מה עם אנטוניה?‬
‫היא לא תבוא.‬
‫מה נעשה עכשיו?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אנטו!‬
‫אגיד לך את זה פעם אחת, חאבייר,‬
‫לעולם אל תעבוד עליי או תנטוש אותי שוב.‬
‫אנחנו צוות, ואני רוצה שנהיה צוות להרבה זמן.‬
‫כן, אני מבטיח.‬
‫אולי לא תאמין, אבל אתה גורם לי להיות האישה המאושרת ביותר בעולם.‬
‫- נשיקה, נשיקה... - נשיקה!‬
‫נשיקה, נשיקה...‬
‫אני אוהבת אותך, אידיוט.‬
‫טוב, מספיק עם הקיטשיות.‬
‫מה המצב? מה קורה פה?‬
‫טוב, אז ככה.‬
‫קמילה הרדימה אותך, ואבא לא מאמין לנו.‬
‫- מה נעשה? - אנחנו צריכים‬
‫הוכחה נוספת כדי שקמילה לא תתחתן עם אבא בעוד כמה שעות.‬
‫יש רעיון?‬
‫כן, תחזור לבית המלון.‬
‫בסדר.‬
‫אבל מהר!‬
‫אמרת, מהר?‬
‫תיזהר, אבא!‬
‫- אבא, תסתכל קדימה! - תיזהר.‬
‫למה הם חוצים את הכביש?‬
‫- אני נוהג! - שים לב!‬
‫חבר, אנחנו מחפשים יאפי. חולצה פתוחה, חזה שעיר, אידיוט.‬
‫גברתי, כל הבחורים כאן הם כאלה. תהיי יותר ספציפית, בבקשה.‬
‫הוא מדבר כאילו יש לו תפוח אדמה בפה.‬
‫כן, ראיתי אותו. הוא שם עם החברים שלו.‬
‫- תודה, חבר. - תודה!‬
‫מה יש לכם?‬
‫זה לא היאפי.‬
‫- מי מהם הוא היאפי? - כולם נראים אותו דבר.‬
‫- שוב את? - זה הוא.‬
‫- הוא? - זה הוא.‬
‫רוץ!‬
‫- תפסתי אותך! - בסדר.‬
‫לא עשיתי כלום לחברה שלך. אל תהרגי אותי.‬
‫שתוק! אני רק רוצה כמה תשובות.‬
‫- בסדר. - מאיפה אתה מכיר את קמילה?‬
‫- מה היא עשתה? ספר לי הכול. - קדימה!‬
‫התכנסנו כאן ביום יפהפה זה,‬
‫במקום הנפלא הזה, לחגוג את נישואיהם...‬
‫אני מתנגד!‬
‫מה אתה עושה?‬
‫זה עדיין לא החלק הזה. מה אני עושה?‬
‫מציל את החבר שלי מלעשות את הטעות הגרועה ביותר אי פעם.‬
‫אתה עדיין עסוק בזה? קמילה היא אישה טובה.‬
‫- היא תהיה האימא של הבנות שלנו. - תקשיב לי.‬
‫האישה הזו איתך רק משום שיש לך משפחה.‬
‫היא אובססיבית לגבי משפחה.‬
‫לא יודעת על מה הוא מדבר.‬
‫אל תקשיב לי, תקשיב למה שיש ליאפי הזה לומר.‬
‫בוא הנה, טיפש.‬
‫- מהר, אידיוט. - היי.‬
‫לפחות תקשיב ליאפי.‬
‫- איך קוראים לך? - חאבי.‬
‫יאפי, היאפי. ספר לו על אחיך.‬
‫היי, אחי, מצטער להרוס לך את היום, אבל הבחורה הזו הרסה לאחי את החיים.‬
‫היא השאירה אותו עם הפרעה...‬
‫- הפרעה פוסט טראומטית. - כן.‬
‫אני לא מבין. מה היא עשתה?‬
‫היא הכריחה את אחי לאמץ.‬
‫מה לא בסדר עם זה? זה נפלא.‬
‫- לא. היא רצתה לאמץ עשרה ילדים. - עשרה.‬
‫היא הייתה אובססיבית להקים משפחה,‬
‫כדי שכל אחד יקבל את האהבה שהייתה חסרה לה כילדה.‬
‫אחרי ירח הדבש, שהיה מטורף, היא הלכה לכל בתי היתומים במקסיקו‬
‫למצוא את עשרת בני המזל.‬
‫כשהוא חזר, היא שכרה שש נשים,‬
‫ולי יש חמש, אחי.‬
‫היא בנתה עשרה חדרים ענקיים בבית,‬
‫היא קנתה אוטובוס לטיולים המשפחתיים.‬
‫אחי לא יכל לשאת את זה.‬
‫הוא תמיד רצה משפחה, אבל זה היה יותר מדי בשבילו.‬
‫אחי, היא מתחתנת איתך רק בגלל המשפחה שלך.‬
‫תיזהר, אחי. הבחורה הזו משוגעת.‬
‫תודה.‬
‫זה נכון?‬
‫את איתי בגלל הבנות שלי?‬
‫- או כי את מאוהבת בי? - לא, בגלל שני הדברים.‬
‫ראשית, בגלל המשפחה היפה שלך, אבל התאהבתי בך.‬
‫אני לא מאמין.‬
‫תראה.‬
‫כל מה שעשיתי היה כדי להציל את המשפחה שלנו.‬
‫נכון, אולי הגזמתי עם כמות הילדים,‬
‫אבל אני מבטיחה שזה לא יקרה.‬
‫אני מבטיחה.‬
‫אני מסתפקת בסול ולונה. אני לא צריכה מישהו נוסף.‬
‫- בבקשה, אל תהרוס את המשפחה שלנו. - תגידי,‬
‫סיממת את אנטוניה שלא תגיע לאודישן של סול?‬
‫- כן. בכדורים שלי. - בסדר.‬
‫בסדר.‬
‫לא...‬
‫שיקרת לי.‬
‫איני יכול להיות איתך.‬
‫- אל תעשה לי את זה. - מצטער.‬
‫לא, בבקשה, אל תעשה לי את זה.‬
‫- אני האימא הכי טובה בשבילן. - תירגעי.‬
‫אני האימא הכי טובה!‬
‫הטבעת שלי.‬
‫- לא! - לא, זו הטבעת של כריסטינה!‬
‫לא!‬
‫לונה!‬
‫תעזור לי!‬
‫אחותי.‬
‫סול, הישארי כאן.‬
‫- אני אעזור להן. - בסדר.‬
‫- חייבים להרים את זה. - אחת, שתיים, שלוש.‬
‫עוצמת הטיגריס, קדימה!‬
‫למה אחותי לא יוצאת?‬
‫- עזור לי! - מהר!‬
‫- למה אחותי לא יוצאת? - לונה!‬
‫- לונה! - לונה!‬
‫תנשמי, לונה!‬
‫תיזהר!‬
‫אני טובע!‬
‫הנה. שמישהו יעשה משהו!‬
‫- לונה! - אחותי!‬
‫שמישהו יעשה לה החייאה!‬
‫אני יודע מה צריך לעשות.‬
‫- מה? - מה?‬
‫- אני יודע. - צריך רופא!‬
‫טיהור צ'אקרות.‬
‫- אתה רציני? - מה אתה אומר?‬
‫- לונה! - טיהור צ'אקרות.‬
‫אחת, שתיים, טיהור צ'אקרות!‬
‫רגע.‬
‫מה אתם חושבים שיש לי? מוכנים? אחת, שתיים, שלוש!‬
‫באמת?‬
‫דגדוגים!‬
‫הצ'אקרות!‬
‫בנות, אבא ואני רצינו להתנצל.‬
‫להתנצל על מה?‬
‫על כך שלא סיפרנו לכן הכול.‬
‫הטיול הזה היה לא רק לכבוד יום השנה,‬
‫אלא גם למצוא לכן אימא.‬
‫למה עשיתם את זה?‬
‫כי אחרי שהלכתן מכות בבית הספר,‬
‫חשבנו שאתן צריכות אנרגיה אימהית.‬
‫ואנחנו לא יכולים לתת לכן אותה.‬
‫אבות, יש לנו האימהות הטובות בעולם.‬
‫שניכם. עם אבות כמוכם, אנחנו לא צריכות אימהות.‬
‫אז למה הלכתן מכות?‬
‫כי נמאס לנו שאף אחד בבית הספר לא מבין‬
‫שאתם גם אימא וגם אבא.‬
‫- אני צריך חיבוק. - גם אני.‬
‫- בואי! - בואי!‬
‫עוד מישהי צריכה חיבוק? מישהי צריכה להיות חלק מהחיבוק הזה.‬
‫נכון.‬
‫אבא, אני צריכה לגלות לך סוד.‬
‫את בטוחה?‬
‫- כן. - יודעים מה?‬
‫יש לי עוד סוד.‬
‫אתם משוגעים.‬
‫- אנחנו משוגעים? - נכון.‬
‫מתקפת נשיקות!‬
‫זה מספר הטלפון של סול. היא רצתה שאתן לך אותו.‬
‫למה? אני לא מבינה.‬
‫לדבר איתה על המורה למוזיקה.‬
‫ולקחת אותה אליו.‬
‫למרות כל מה שעשיתי, אתה רוצה שאקח אותה?‬
‫לא הבטחת?‬
‫אם את רוצה להיות חלק מהמשפחה,‬
‫את צריכה לקיים הבטחות.‬
‫אתה רוצה שאשתייך למשפחה?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אני לא יודע, אבל סול הזכירה לי שחאבייר לא רצה אותי במשפחה,‬
‫ותראי אותנו.‬
‫לכל אחד מגיעה הזדמנות שנייה.‬
‫פליפה, למרות מה שעשיתי,‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫טוב. נתקדם צעד צעד.‬
‫נהיה חברים ואז נראה.‬
‫עם הזמן.‬
‫תודה.‬
‫תודה שהיית לביאה והצלת את לונה.‬
‫רוצה גלידה?‬
‫אפשר ללא לקטוז?‬
‫טבעונית?‬
‫ללא לקטוז.‬
‫- שנלך? - כן.‬
‫יום האם שמח‬
‫סלחי לי. את לא יכולה לעשות את זה. יש פחי אשפה.‬
‫- מי? - מי מה?‬
‫מי שאל אותך?‬
‫איזו חטטנית.‬
‫את בסדר?‬
‫היי.‬
‫הכול בסדר?‬
‫ברור שלא.‬
‫- את נראית רע. - יש לי בחילה.‬
‫אני ממש חולה. אני מרגישה נורא.‬
‫את בהיריון?‬
‫לא, זה בלתי אפשרי.‬
‫הרופא אומר שאי אפשר.‬
‫הגוף שלי עדיין לא מוכן.‬
‫רופאים טועים.‬
‫הם אמרו להורים שלי שאהיה בן, ותראי אותי.‬
‫תרגום כתוביות: מיכל כהן‬
‫בקרת כתוביות שקד הרטמן‬