Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Моє нещастя бере початок не в гробницях Єгипту.
І не в храмі майя.
А на дитячому дні народження.
І почалося все, як завжди, з Люсі.
Моєї сестри.
Якій досить посміхнутися, щоб отримати бажане.
Торт Люсі!
Щоб компенсувати те, що генетика в мене вкрала,
я вигадала хитромудрий план.
Що загадає Люсі?
Ні!
Я вкрала твоє бажання.
Тож я вкраду всі твої майбутні бажання.
І з того дня все змінилося.
Усе.
-Привіт, Люсі. -Привіт, Саро.
-Це її сестра? -Певно.
Яка надокучлива. Я просила батьків перейти в іншу школу.
Бувай, Люсі. Бувай, погана кармо.
Привіт, Аароне.
І все було ідеально.
До речі, маю для тебе сюрприз.
Справді?
-Так. -Сама зробила?
Так.
Нарешті, прокляття Люсі зникло.
Саро, ти моя…
І кохання стукає в мої двері.
Ти — моя ліпша подруга.
Або й ні.
Моя чорна смуга ще не скінчилася.
Відривайся на повну!
На повну!
Відривайся на повну!
На повну!
Відривайся на повну!
Візьми слухавку, певно…
Це сестра.
Після переїзду в Монтеррей більше його не бачила.
ААРОН СТАР СТЕЖИТИ
Аарон. Моє перше справжнє кохання.
Заживо тебе з'їм, мила
Він випустив перший хіт, його пісні чудово продавалися.
Він став зіркою, став подорожувати світом.
Ти, як жуйка
Моя жуйка з корицею
-Саро? Привіт! -Алло?
І Люсі стала неймовірно відомою.
Усі подіуми підкорялися її красі,
а сьогодні вона — модель для дуже відомих брендів.
Вони такі відомі, а я…
А я тут.
У Мериді.
Володію неймовірним магазином, що приносить…
Півтори тисячі песо.
Купимо ще футболок, це буде бомба.
Глянь.
Бомба.
Бомба?
Не та бомба, яка…
А бренд одягу?
Сакні. Це лиш фантазії.
Ти вже влаштувалася, Саріто.
І як саме?
Я живу звичним життям,
мирним життям.
-З руїною замість дому. -Щоб позбутися поганої карми.
Саро?
Відчиняй! Це Люсі!
Сестро!
Моя сестра. Ідеальна. Завжди вривається куди не просять.
Ось.
Гімалайський аквамарин.
На вдачу.
Яку ти в мене безсоромно вкрала?
-Дякую, що подумала про мене. -Сарі, хочу знати, що в тебе нового.
Як там Жільберто? Як магазин?
Роберто.
Привіт!
-Я сама. -Привіт, донечки!
-Мама з татом тут! -Як гарно, мамо.
У таку спеку це чудова річ.
Привіт, Саріто.
Ти нічого не робила з бабусиним домом?
Усе просто розвалюється. Ти казала, що зробиш ремонт.
Так. Хіба ви не мали розлучитися?
Я заміжня.
-Ти? -Заміжня?
Розлучаєтеся?
-Ні. -У твоєї мами коханець.
-Вона хоче вільних стосунків? -Вільних?
У мене немає коханця! Це лише у планах.
Інтернет-роман.
Подумай лиш про ЗПСШ.
Ти вагітна?
-Ні. Я закохана. -Вона зустріне його в Мериді.
-Він буде в зеленій сорочці. -Чекайте. Чому…
Люсіє. За кого заміж виходиш? Жінка, чоловік?
Мамо, не…
Дала б спочатку старшій сестрі заміж вийти.
Годі!
Я покажу ваші кімнати,
а про це поговоримо завтра.
-Гаразд. -Ходімо.
Не хочу розлучатися.
Сарі. Дякую, що віддала свою кімнату.
Через ці новини про батьків і зміну часових поясів мені треба відпочити.
Дати ще простирадла?
Та ні. Які простирадла? Я гола сплю. Спека нестримна.
Я заміж виходжу!
Круто!
А ти?
Що тут робиш, тату?
Мама.
Не хоче, щоб я з нею спав.
Справді?
Справді, мамо?
Ти вигнала тата з кімнати?
Це вже маячня.
Тато злиться.
Через ці вільні стосунки він став нестерпним.
Ну ж бо, вам треба забути про це.
-Донька заміж виходить. -Так.
Це важливіше.
Так. З її красою і харизмою саме час.
Не так пізно, як дехто, так?
-Добраніч, мамо. Солодких снів. -І тобі, кохана. Дякую.
-Чуєш мене? -Передай вітання.
Що?
Говориш із затримкою.
Але чуєш мене, коханий?
Так, чудово. Я казав, що…
Що…
твої батьки.
Батьки?
Так.
Ну…
Не знаю.
Звісно, з її красою та харизмою
це вже навіть запізно…
Фігня.
Що ти сказала?
Що…
Швидше!
Він скоро буде тут.
Привіт.
Ти сестра Люсі?
Я її наречений.
Як справи?
-Аароне? -Саро?
Саро!
Це справді ти?
Справді?
Саріто!
-Саро! -Не можу повірити.
Це не сон?
Що ти справді…
Ти справді…
Наречений!
Милий!
Така рада, що ти тут!
Прокляття справжнє. Вона забере все, чого хочу я.
Це такий важливий момент.
Справді. Ти не уявляєш…
Сарі. Дякую.
Сарі, це Аарон.
-Аароне, це Сарі. -Ти не повіриш.
Ви маєте стати ліпшими друзями.
Ми вже були ліпшими друзями.
-Що? -Сарі-сардинко!
Що?
-Ну ж бо, Саріто. -Ви знайомі?
Це не жарт?
Добрий ранок!
-Генерале. -Справді?
-Пам'ятаєте мене? -Привіт.
-Це твій ліпший друг зі… -Так!
Зі школи!
-Так! -Саме так.
Ти ж був малим гівнюком?
Так, але тепер не гівнюк!
-Снідатимеш? -Заради цього я тут.
Сходи у ванну, причешися. Не хочеш?
Що ти п'єш?
Приготую «Мімозу».
-Звісно. -Такий у мене сніданок.
Сарі-сардинко!
Не їстимеш, Саро?
Саро!
-Усе гаразд! -Точно?
Ось так буває, коли за будинком не дивишся.
Де спатимеш?
-Я? -Зі мною. Де ж іще?
У моїй кімнаті?
Чекайте. Я швидко. Хвилинку.
Боже мій.
Точно не забилася?
-Усе добре? -Треба повішати…
Ні. Усе гаразд.
Чому ти так хвилюєшся?
Тобі допомогти?
Я не хвилююся. Чому мала б?
Це все кофеїн.
-Усе гаразд. Справді. -Саро.
Прошу. Глибоко дихай.
Слухай.
Знаю, приниження у школі погано на тебе вплинули. Так, але…
Це був ві?
Звісно. Чому б ти так поводилася?
Люсі, прошу. Розслабся.
Усе гаразд.
Лишайтеся так довго, як схочете.
Ваш дім — мій дім. Тобто навпаки.
Усе гаразд.
Хоча знаєш? Попрошу про одне.
Не вдавай, що добре мене знаєш, бо це не так.
Сакні.
Скільки часу?
Скільки часу займе продати все в магазині?
Можна поснідати?
Думаю поїхати з міста.
-Нащо? -Непідконтрольні обставини.
Краще навіть з країни поїхати.
-З планети. -Ти з дуба впала?
Що ти тут робиш, Саро?
Я передзвоню.
Це був дім твоєї бабці, а тепер тут твій магазин?
Так.
У мене все чудово.
А в тебе? Я трохи чула про твоє життя.
Ти ж модель?
Модель?
Співак.
-Соліст. -Співак, точно.
А я бізнесвумен.
«Ходивши кладовищем, почув крик черепа:
"Як не кинеш, то хоч дістань із небуття"». Бомба!
Їх за лічені хвилини розбирають.
Знав, що ти чимось авангардним займатимешся.
Глянь на себе, знаменитість. Крутий.
Ти знаменитіша.
Там уже фанати.
Ми зачинені!
Пізніше.
-Не маєш відчинити? -Ні.
-Точно? -Ага.
Аарон хто? Стар?
Аарон Стар.
Видно?
Так.
Лишу тебе наодинці з фанатами.
-Чудово, свояку… -Відчиняй магазин і…
І…
-Потім поговоримо. -Так, шурине.
Іди.
-Гаразд. Бувай. -Бувай.
Ви відчинені?
Глянь, Саріто!
Фестиваль мод Юкатану.
Ми їдемо?
Ні. Мені такі дрібниці вже не цікаві.
Ти й не пробувала.
А ще не вірю, що ти думаєш, що прокляття існують.
Та ще й що сестра прокляла! Нащо їй це?
-Вона відьма? -Та ні!
Гірше.
Вона — модель.
Прошу.
Дякую.
Будьмо.
Ти ж знаєш, що я трохи божевільна, коли п'ю, тож ні.
Ну ж бо. Саме це тобі потрібно.
Почни мріяти знову!
Боже. Справді…
Якось іншим разом, добре?
Зараз я хочу побути сама.
Сама.
Ви не уявляєте, яка я рада, що ви зможете побачити мою сім'ю.
-Це хто? -Гляньте.
-Фанати. -У неї вони є?
-Будьмо, мамо. -Будьмо.
А це тато. Привітайся, тату.
Такий гарний в окулярах!
І познайомтеся з Сарі,
моєю старшою сестрою.
Вона тут найкрутіша дизайнерка. А ще моя найкраща подруга.
Нам з дитинства казали, що ми однаковісінькі. Що думаєте?
У них це від мене.
Так.
Пишуть, що я негарна.
Гаразд.
Час настав.
Я дуже хвилююся.
Гаразд.
Час поділитися причиною моєї зустрічі з сім'єю,
з вами усіма, звісно,
у Мериді, рідному місті бабці.
-Хай спочиває з миром. -Спочиває з миром.
Милий.
-Ти скажеш чи я? -Ти.
-Точно? -Так, кохана.
Аж дихати важко.
Гаразд. Зараз.
Ми з моїм милим
одружені!
Що? Уже одружилися?
Вітаємо!
Аароне!
Аароне Стар!
Чому ховаєшся?
Згоден, що псевдонім Аарон Стар — найгірше, що можна вигадати для співака?
Менеджер вигадав.
Хто твій менеджер? Мама?
Що за фігня?
-І хто вони? -Танцівники реггетона, певно.
«Панк Фламінгос» звучало краще.
І я так думаю.
Дякуємо!
Ми «Панк Фламінгос»!
Це все завдяки тобі.
Гаразд.
Ходімо?
-Уперед. -Але туди.
-Гаразд. -Гаразд?
Ти туди.
Ні, ти маєш піти…
Обличчя прикрий!
Ти Аарона розсмішила.
-Я? -Так.
Я бачила, як ви вибігали з ресторану…
Чим його розсмішила?
Ну, ти мала б краще знати, як розсмішити нареченого, так?
Ні, я просто знаю його…
три тижні.
Перепрошую?
Ми зустрічаємося кілька місяців.
Але він був у Іспанії, а я в Непалі.
Тож фізично разом ми
три тижні
й два дні.
Це твій шанс скінчити цю маячню.
Якщо не для своєї сестри,
то для себе це зроби, крихітко.
І для Аарона Стара.
Це вважатиметься заздрощами, Сакні. Зрадою. А я не така.
Я потраплю в пекло.
Коли ти стала християнкою?
От би священник побачив твої віртуальні побачення з хлопцем.
-Кажи! -Бачиш, яка я мокра?
Так!
Скажи…
-«Подобається, коли я мокра?» -Замовкни!
Усе гаразд.
-Добридень. -Добридень.
Та що з тобою? Звідки ти знаєш?
І ти сама сказала.
У мене є хлопець.
Але коли його востаннє бачила не на екрані?
Саріто.
Я знаю, ти його любиш, але віртуальне кохання — несправжнє.
Ця чудова.
Це моя коронна страва. За неї й померти не шкода. Скуштуй.
Що це?
Соус такий.
Чекай. У тебе ж алергія на креветки.
-Що? -Так. Там креветки?
Обережно. Уб'єш ще до весілля.
Я не знала про алергію.
Бачила тату креветки?
Ого!
Ось тут набив.
-Як грубо! -Щоб показати, що в мене алергія.
Як малюнки, як Сара в дитинстві малювала.
Щодня мені у школі малювала.
-Ручкою. -Пам'ятаєш, як вони гралися?
По тканині качалися, щоб задекорувати її.
Качалися?
-Не пам'ятаєте. Ви були малі. -Ми лежали.
Саро, як ти?
-Це твоя рука. -Так.
Ні. Та це ж справжнє мистецтво.
Ви генії.
А що за техніка?
Ціанотипія. Проявляли на сонці.
Не вірю. що ти зі школи це зберегла.
Я дещо вигадала.
Прекрасно.
Ні, прошу.
Чудова ідея.
Кохання моє!
Ходи обійми мене!
Повірити не можу!
Глянь на нього
Сарі,
познайомся з Колавіта.
Артуро Колавіта?
Він же знаменитість.
Яка честь! Дуже приємно.
Я нікого не торкаюся.
-Так. -Принеси рушники.
Прошу, сідай.
Милий, розказуй.
У тебе є колекція для фестивалю мод?
У мене була.
Але я з'їздив до тієї курки, Марини Абрамович,
у Сараєво.
І тепер сумніваюся.
Вона вкрала моє натхнення.
-Вкрала? -Меле. Де натхнення?
Я чудово розумію. Проходила таке.
Приготуйся, я покажу людину, що врятує твоє життя.
Усе скінчено. Я не показуватиму свої хустинки.
-Та-дам! -Люсі.
Що ти робиш?
-Місцевий дизайн? -Ні.
Цитипія.
Ціанотипія.
Хай там як. Принт від сонячного світла.
-Ого! -Як тобі?
У цьому щось є.
Але тканину потрібно кращу, ця просто відстій.
-Ні. -Це поліестер?
-Не викаблучуйся. -Вона стара.
Не викаблучуйся.
Вона — дизайнерка моєї весільної сукні.
-Що? -Так?
-Ти про що? -Ого!
Ти не уявляєш, яким буде моє весілля з Аароном.
Неймовірні масштаби. Це просто божевілля. Усі про неї лиш і говорять. Шок.
А ти, милий,
слухай уважно.
-Вона потрібна твоєму шоу. -Люсі…
Ні…
Потрібна?
-Саме так. -Звісно, що ні!
Не знаю, що ти задумала, але нізащо. Ні.
-Сарі… -Ні. Нізащо!
Спокійно. Саро Ескрібано! Ти куди?
-Це твоя сестра? -Так!
-Класний характер! -Обожнюю її!
Вона найкраща.
Вона потрібна мені для фестивалю мод.
МІНІМАРКЕТ «ЕЛЬ РЕЙ»
І до кінця Поки ранок не настане, я з тобою
Тут починається електронна музика.
Болеро разом з електронною музикою.
Занадто ніжно. Не знаю, чи сподобається лейблу.
Не знаю, чи сподобається, але я хочу саме так.
Це сюрприз. Вони й не помітять.
Запишімо.
Гаразд.
Гаразд. Запишемо.
Я знаю, ким я хотів завжди бути
І все, що я хотів робити
Без кінця танцювати
З тобою до ранку самого
Ким я завжди хотів бути
Усе, що хотів робити
Без кінця танцювати
З тобою до ранку самого
Куди ж ми з тобою поділи
Усі наші мрії дитячі?
Вони так злетіти й не змогли Як птахи ті з гнізда
Я знаю, ким завжди хотів бути
Так, усе, що я хотів робити
Без кінця танцювати
З тобою до ранку самого
-Подвійну «Маргариту». -Добре.
Треба їхати з країни.
Поїду десь дуже далеко.
У Європу?
Ні! У Європу? Далі.
Не знаю. В Австралію.
У В'єтнам.
На Філіппіни.
Ось так.
-Так. -Філіппіни.
Випий шоти «Бандера».
«Маргарита»? Справді?
Така біленька.
Напій весняних канікул.
«Бандера».
Текіла, лайм, сангріта.
Так.
Я це не питиму.
Що? Два, будь ласка.
Два.
Як у старі часи, так?
Школа — це вже старі часи.
Чорт. Древні.
Ти мене переслідуєш чи що?
Так. Ну, ні.
Просто…
А ти?
Ти мене уникаєш?
-Я? -Не прикидайся дурною.
Чому не говориш зі мною, як раніше?
Бо часи вже не ті.
А де Люсі?
Дякую.
А ви…
Так.
До ваших послуг.
Уперед!
-Знаєте її? -Звісно.
Бачиш?
Заживо тебе з'їм, мила
«Заживо тебе з'їм, мила»?
-Гаразд. -Чекай, зараз найкраща частина.
Ти, як жуйка
Моя жуйка з корицею
Пікантна, але смачна така
Моя жуйка з корицею, мила
Не зупинюсь Поки язик не заціпеніє
Він її знає.
Будьмо.
Справжня поезія.
-Справжня. Сучасне мистецтво. -Дуже…
-Нове покоління. -Дуже художньо.
За це треба випити.
За чудову фантазію.
Глянь, що можу.
Моя жуйка з корицею
Пікантна, але смачна така
Моя жуйка з корицею, мила
Що?
Хочу, щоб був моїм.
Що?
Хочу, щоб був моїм найщасливішим шурином.
Ні, чекай.
Чи нещасним?
-Що? -Це ж те слово?
Нещасний? Нащо тобі це?
Ти про що?
Ні! Слухай. Чекай.
Я не хочу цього. Я взагалі не можу чогось хотіти.
Ти про що, Саро?
Мені з дитинства заборонено чогось хотіти,
бо коли я чогось хочу, то це стається з кимось іншим,
а зі мною стається щось погане.
Тож хочу, щоб ти був дуже нещасним.
І має статися навпаки.
Тому не їдеш на фестиваль?
Саме так.
Це взагалі-то серйозно. І дуже дієво.
Ти куди?
Ми ж відпочиваємо, п'ємо. Повернися.
Ти кому дзвониш?
Колавіті.
Ні! Якого чорта?
-Ні! -Так, пані.
-Забороняю тобі дзвонити йому! -Я дзвоню.
Агов!
Колавіто. Ти робиш дизайн, я співаю.
Ти зараз робиш серйозну річ!
-«Серйозну річ». -Справді!
Саро, ти зараз сказала одну з найдурніших фраз,
що я чув за своє кляте життя.
Усе буде жахливо.
-Нічого не станеться. -Справді.
-Серйозно. Це буде жах. -Прошу. Я зараз заплачу.
Погодься.
-Зробимо це разом. -Гаразд.
-Так? -Ні.
-Усе буде добре. -Гаразд.
-Нумо. -Фестивалю мод, чекай нас!
Яка фігня!
Хочу їсти!
-Пам'ятаєш ті хот-доги? -Будьмо.
Хот-доги зі школи.
Так.
Хот-доги пана Волоссячка.
У них завжди були волосини.
Чудова пісня!
Сарі, цього разу все буде по-іншому.
Справді
ця пісня навіює мені погані спогади.
Погані? Чому?
Бо так.
«Бо так».
Часи минули
Ні.
І зорі всі з небес упали
Ні.
Любов наша скінчилась
Безпричинно, моя мила
Годі.
Хотів би я повернути
Ті часи назад
Не треба.
Але не можу я
Без кохання твого
Не знаю куди дітися
Без кохання твого
Не знаю, якою буде доля моя
Ну ж бо, співай.
Без кохання твого
Світу немає цілого
Моя мила
Любити тебе знову Так хочу я
Щоб знову поруч ти була
І плачу через тебе я
Любити тебе знову Так хочу я
Щоб знову поруч ти була
І плачу через тебе я
Сумую за тобою так Не приховаю це ніяк
Не знаю, як змогла Ти піти з мого життя
Порвала серце легко так Ніби з паперу воно
Я — лиш іграшка твоя І думаю тепер, нащо?
Нащо любити мені тебе?
Нащо любити, щоб втрати знову?
І це неправильно Хоч Божа така ласка
Полюбив тебе сильно А мій біль — для тебе казка
Але колись прийде пізнання Які були мої почуття
Думатимеш про мене Навіть коли далеко буду я
І лиш спогади лишилися
І голос у моєму серці Тихо шепоче: «Я люблю тебе»
Без кохання твого
Не знаю куди дітися
Без кохання твого
-Не знаю, якою буде доля моя -Без кохання твого
Погодилася?
Так!
-Так! -Погодилася.
Милий, ти впорався!
Сюрприз!
-Це її хлопець. -Ти чому приїхав?
-Який хлопець? -Її.
Приїхав сюрприз зробити. Мило ж.
Привіт!
Люсі…
Що, у біса, у тебе за мішки під очима?
Люсі. Повір,
мішки під очима — це найменша з моїх проблем.
Я тебе знаю.
Тобі не пофіг.
А ще твій хлопець приїхав.
-Роберто? -Так.
-Він тут? Так? -Так.
-Де він спав? -Усе гаразд.
-Де він? -Спокійно.
Спокійно.
-Причепурю тебе -Ні, чекай.
Води.
Та-дам!
Обожнюю тебе. Дякую.
Що за фігня?
Ти прямо, як бабця.
Казала, що в Мериді від спеки рятував алкоголь.
Ти як виправдаєшся?
-Ні, Люсі. Не зараз. -Ні. Сюди.
Ти б заплакала від свого відображення.
-Облиш мене! -Встань!
Ти так надихаєшся?
Так. А салат з вашої ферми?
Тату, ти готуєш? Диво якесь.
-Добрий ранок. -Привіт. Ти як?
-На вигляд наче Привид Опери. -Лячно.
-Скуштуймо, що вийшло. -Смакота!
-Привіт. -Сідай. Приєднуйся.
Аарон Стар сидить на моєму місці.
Вибач!
Та ні, я просто сказав. Це жарт.
-Ні, прошу. -Ні, я встану.
Та ні.
Ви взяли?
-Я тут сяду. -Ні, я.
Посунь ногу…
Обережно.
Повільно. Лоза дуже ламка.
Я обережно сяду.
-Тату, не перебільшуй. -Твоя кава, Боббі.
Дуже дякую.
Ну, Боббі, ми маємо дещо розказати.
-Що? -У нас весілля.
Класно! Вітаю! А коли було?
-Ні. -Лише буде.
Буде тут.
-Тут? -Так.
У їдальні? Стільців забракне.
Ні. У Мериді, у прекрасній садибі. Така гарна. І не уявляєш.
Здогадайся, хто сукню мені шиє?
-Хто? -Угадай!
-Мітсі. -Ні. Сара Ескрібано.
Навіть краще! Вітаю! Класно!
Ого!
Шлюб — це жах.
Та що з тобою?
Справді, тату?
Мамо, зроби щось.
Ви ж не одружитеся?
Обіцяю, не одружимося.
Дай слово, Роберто.
Сакні.
-Добрий ранок, Саро Ескрібано. -Треба встигнути зробити сукню сестри.
А ще мільйони прикрас і колекцію на фестиваль мод.
Ти погодилася?
Так!
Ми впораємося.
Ти аванс попросила?
Чорт.
ВІДЧИНЕНО
ЗАЧИНЕНО
Привіт, ви що робите?
Я піду.
Я хочу лиш танцювати
Аарон?
Вічно
Це серенада?
З тобою до ранку самого
Вони так злетіти й не змогли Як птахи ті з гнізда
Агов!
Що таке?
Заголосно?
Так, я спати лягаю.
Гаразд.
Спатимете сьогодні на першому поверсі?
-Гаразд. -Добре.
Зачиніть підсобку.
-Так, гаразд. -Де ви спатимете.
-Гаразд. -Так, але добре зачиніть.
Добре.
Добраніч, Сарі.
Солодких снів.
-Бувай. І тобі. -До завтра.
-Гаразд. -Так, звідси.
Хочу, щоб цього вечора ми вийшли І сталося диво
Хочу зірку з неба зірвати Щоб сигарету запалити
Планету в руки взяти
Як баскетбольний м'ячик
Пам'ятати, як усміхаєшся ти Якби брекети на зубах були
Милий, у мене не було брекетів.
Це метафора.
Бо твоя посмішка
ідеальна…
Можемо поговорити?
Пробач.
-Подряпала тебе? -Так?
Так, але нащо?
Хотіла поцілувати.
Пробач.
Ні, усе гаразд.
Може, ти мене сьогодні обіймеш?
-Ні, не зараз. -Ні, так.
-Ні, чекай. -Ні, так.
НІ.
Усе гаразд?
-Про що ти хочеш поговорити? -Про те, що ми намагалися поговорити.
-Не хочу. -Пахне смачно.
-Кави? -Ти як?
-Привіт, тату. -Яєшню?
-Добрий ранок. Кави? -Так, мамо. Дякую. З вершками.
-І яєшню? -Так, без цибулі.
Та ні, тут купа…
Краще без цибулі. Глянь.
А Люсі?
Вона лишилася в готелі.
Не хотіла будити тебе.
-Що? Вона тут не ночувала? -Слухай…
-Ні. А цукор? -Вона не спала в магазині?
Ні.
-Що? -Що сталося?
Ні.
Ні. Сонячне світло. Вони всі зіпсовані.
Я їх не прополоскала, усі зіпсовані.
Ні, тільки не це.
Ні.
-Що таке? -Що сталося?
Що сталося, Саро? Боже!
Що сталося?
Ви мали лишитися тут
і зачинити все, як я просила. Усе так просто.
Такі прості вказівки.
Просто зачинити двері. Я попросила ж увечері.
Бо так світло потрапить.
Усі зіпсовані,
до біса їх.
Саро, ти не казала.
Звісно! Зірка ж тут не спатиме.
Мої клопи покусають.
Що? Ні.
Добрий ранок.
Чорт візьми!
Добрий ранок.
Знала, що це дурня.
Дурня — брати участь у фестивалі мод.
Я знала, але погодилася. Погодилася, чорт!
Нафіг усе!
У неї бабусин характер.
Забудь про весільну сукню.
Ой.
Вона не снідала.
Не питай
Чи настав кінець
Не питай
Чи все скінчилося
Бо я не знаю, що сказати
Не знаю, що сказати
Але відколи ти пішла
Я лиш сльози ллю
Саро, ти не можеш так легко здатися. Я стільки разів лажав… Глянь на це.
«Чихуахуа».
-Ти схожий на чихуахуа. -Дуже смішно.
Та ну!
-Серйозно… -А ще на пташку.
-Більше на пташку, ніж на чихуахуа. -Пташку, що шукає личинки.
Класно.
Прошу, відправ мені це.
Що?
Був мітинг, щоб твій концерт скасували?
Так.
Це жарт, але десь 1 000 дурнів прийшло.
Та ну! Прийшли?
Так.
То ти ще більший невдаха, ніж я.
Я ж казав.
Пам'ятаєш цю пісню?
Яку?
Ти зі мною
Допоки серце не перестане битися
Пам'ятаю.
У світлі балкону твого
У кожній хвилині, у закутку
Вона класна.
Дуже.
Дехто каже, що класна, дехто — ні.
А дехто кричить на концертах, щоб я заспівав її.
Так?
А ти?
-А я? -Тобі подобається?
Дуже.
Я її тобі написав.
Мені?
Нащо?
Бо ти моя
ліпша подруга.
І неважливо, що інші думають.
А що важливо?
Що ти відчуваєш.
Мила!
-Ну ж бо! -Що?
Ходи спати.
Я знаю.
Але твоя сестра заміж виходить.
Мого розбитого серця досить, Саро.
Обережно.
Ходи.
Ходімо спати.
Ходімо спати, Саро. Так.
Люсі.
Усе гаразд?
Думаю, він не хоче одружуватися.
Він лише їй пісні писав.
Їй?
Своєму першому коханню.
Яка буде з ним, поки серце не перестане битися.
Знаєш, хто це?
Ні.
Може, коханка з Іспанії
чи та, що з курортного роману в Угорщині.
Хоча іноді я думаю, що це…
Що жоден чоловік не хоче провести решту життя зі мною.
Ти жартуєш?
Люсі,
таких, як ти, немає.
У тебе величезне серце.
Тому, хто проведе з тобою решту життя, дуже пощастить.
Починаючи з тебе?
Починаючи з мене,
сестричко.
Тепер я це змию.
Слухай.
То ти пошиєш мені сукню?
Звісно.
Милий!
Привіт!
Як усе було?
-Чудово. -Так? Добре?
-Як ти? -Добре.
-Добре? -Ось.
Торкнися.
-Нарешті охолонуло. -Там чудовий догляд за обличчям.
Торкнися.
-Бачиш? Милий, я тобі кажу. -Так.
Найважливіше, щоб ти була спокійна.
Твій спокій, твій…
Твоя стабільність, бо ти частина…
Шоу, як…
Милий, ти заснув.
Спи.
Добре? Солодких снів.
Зупинися, Саро.
…на вершину здіймемося
На улюблену хмарку
А там уже
Нашим домом стане небо
На дверях повісимо ми знак
«Просимо
Не турбувати»
Ходи.
-Нащо? -Привіз тканину.
І хімію. Ходи.
-Зараз? -Так.
Залазь. Будемо на фламінго полювати.
Мені страшно, Аароне. Які фламінго?
Певно, на крокодилів, а не на фламінго.
Ти ж розумієш, що мій дизайн з фламінго,
це лише вигадка?
Не треба його втілювати.
Тому ми тут. Фантазії — це найкраще.
Повір. Ми їх знайдемо.
І який план?
Хочеш, щоб я висмикала їхні пір'я, поки вони сплять? Так?
Ми вже вкрали човен.
Ні, я їх вкраду.
Слухай. А ти знайшов, що шукав?
Ну…
Я приїхав, щоб створити таємну, підпільну студію.
Я пишу пісні
й не хочу, щоб їх хтось почув.
Вони дуже особисті.
Як загадково.
Чому?
Бо, певно, мені ще досі треба довести.
Довести, що я маю голос.
Саме тому ти так хочеш
віднайти мій?
Глянь, ось одне!
Ого!
Це пір'я фламінго!
Ого! Неймовірно.
Просто неймовірно!
Дякую.
Ми завжди допомагали одне одному.
Ми з тобою.
Саро.
Я сумувала.
І я теж.
Бачиш, Саро? Як бажання здійснюються?
Тепер я хочу, щоб Люсі сподобалася сукня. Бо якщо не сподобається, я психуватиму.
Люсі.
Ці обручки й весілля,
усе так швидко, імпульсивно.
Що?
Усе сталося швидко,
але все гаразд.
Ти будеш зі мною
Допоки серце не перестане битися
У світлі балкону твого
У кожній хвилині, у закутку
Ти будеш зі мною
Навіть якщо ми попрощалися
У ранковому вітерці
Ти пахла наче троянди ці
Прокинувся вранці…
Це ти?
А ти кого чекала?
Тебе!
Мене.
Агов,
я просто багато думав
про різне.
І тепер я готовий тобі розповісти.
-Гаразд. -Гаразд.
Гаразд.
Можемо спробувати востаннє, якщо хочеш.
Гаразд, так.
Ні. Слухай.
Востаннє?
Ні. Те, що я…
Я хотів сказати, що…
Я переїжджаю в Мериду.
У Мериду!
Ого!
Ого! Так.
Ого.
Так.
Тримай.
-Я переодягнуся. -Ти сказав?
Сказав? Я допомогла. Обрала кільце…
Саро! Не слухай.
-Ні! Я не дивитимуся. -Ні!
-Гаразд! -Прикрийся, коханий.
Гаразд, родино.
У мене купа роботи, сукні, підготовка до фестивалю,
планування весілля, тож…
Так.
Я піду! Гаразд.
Так.
Слухай.
-Іди за нею! -Не зараз.
Ні, послухайте мене.
Треба, щоб ви послухали!
Просто богиня.
Моні, додай, будь ласка, об'єму.
Гляньмо, Чарлі.
Не знаю, що з нею робити.
Занадто бліда.
Ні. Прошу, зміни все. Ні.
Ріку! Прошу, вішак!
Гаразд.
Ось.
Є ще в авто.
Гадаю, вони кращі, ніж ці.
Вам не подобається. І я не подобаюся. Я їх спалю.
Ти неймовірна, Саро Ескрібано. Вони ідеальні!
-Казала ж, милий. -Так живо!
Казала тобі, Сарі.
Вітаю!
Марина Абрамович мала рацію.
Агов!
Вогонь! Сакні, сукні!
Чорт!
Я іду!
Ходімо!
Уперед, швидко!
Ти тепер головна!
-Я? -Так!
Що?
Що за фігня?
Усе гаразд?
Де Колавіта? Хтось його бачив?
-Де мій третій образ? -Саро?
-Що ти робиш? -Ні, Аароне.
Дай мені п'ять хвилин.
-Побути самій. -Спокійно.
-Ні. -Дихай, Саро.
П'ять хвилин.
Я не можу.
Я не вмію медитувати. Не змушуй мене.
І я не вмію.
Але так я розслабляюся перед концертами.
Що смішного?
Аарон Стар хвилюється?
«Аарон Стар» — ні.
А я — так.
Глянь. Руки трясуться.
-Та ну! -Я пітнію.
Спокійно.
Що ви робите?
Медитуємо.
А тепер оплески для Аарона Стар!
Заживо тебе з'їм, мила
Ти, як жуйка
-Нехай розвівається. -Так.
Моя жуйка з корицею
Розправ сукню, Сакні.
Моя жуйка з корицею, мила
Не зупинюсь Поки язик не заціпеніє
Так. Чудово. Сяйте, дівчатка. Як ніколи!
Зніму червону сукенку
Поцілую ніжну шийку
Буду грубим ведмедем
Широко. Так! Ось так.
Проберуся в бажану місцину Попри небезпеку
Ось. Так. Уже йде. Прийом?
Так. Готую Люсі.
-Гарна? -Гляну. Так. Усе гаразд.
Готова, Люсі?
-Готова. -Уперед.
Ось так!
Сакні! Як круто!
Браво, кохана!
Пані та панове,
а тепер Аарон Стар,
Люсі та Сара Ескрібано!
Дихай.
Стій рівно.
-Це твоя мить. -Моя?
-Так. Готова? -Іти?
-Так, сяй. -Бувай, погана кармо. Ходімо.
Справді?
-Ні! Який сором. -Ходімо, Саро!
-Ні, чекай. -Нумо!
Ходімо.
Не вірю.
А ось ця геніальна дівчина, що створила ці дизайни,
жінка з неймовірним талантом,
яка зробила цю тканину брендом,
вона може все заради…
Моя сестра. Сара Ескрібано!
Та ну.
Що за фігня з цим головним болем?
Боже.
Аарон?
Що?
Ти будеш зі мною
«ПАНК ФЛАМІНГОС»
Допоки серце не перестане битися
Це що?
Це називається ширшасана.
Ні, дурню.
Оце що?
Подарунок. А що?
Не подобається?
Нащо ти її так довго зберігав?
-Бо вона дуже особлива. -Нащо присвятив мені перший альбом.
Бо хотів, щоб ти почула…
Ні. Нащо допомагаєш з похміллям?
Слухай, Саро…
Я чув, як ти всю ніч блювала.
Про що ти, у біса, думаєш?
Та ні про що, просто…
-Просто, Аароне. -Просто так.
-Просто. -Ага!
Просто це роблю.
Так!
Так, що?
Так, я вийду за тебе, Роберто!!
Так! За тебе. Чудово.
За мене?
Що?
Вітаю, шурину!
Дуже дякую.
-Вітаю в родині! -Дуже дякую. Так.
-Так класно. -Неймовірно!
Я не знав, як правильно спитати.
Сказати: «Чи вийдеш ти за мене?»
Я навіть англійською навчився говорити, чесно.
Чи вийдеш ти за мене?
Які віяла.
У тіні 35 градусів тепла.
Ти глянь!
Різні кольори.
Який хочете?
-Дякую. -Гарного дня.
І вам.
-Та-дам! -Ні.
Я повернуся.
-Дякую. Такий милий. -Гарного дня.
Це ж лохотрон.
Краще б iPad купив. Це якась фігня.
Аватарка твого залицяльника несправжня.
Не можна вірити соцмережам.
Ти ж уже доросла.
Він — шахрай. Тут фото зі швейцарського каталогу краваток.
Так, краватки з Лаутербруннена.
Ти відколи німецьку знаєш?
Відколи він навчив.
Він швейцарець.
Модель.
Він реальний, його звуть Ганс.
-Як того, що млинці готував, які ми їли. -Які саме?
Ті, що ми їли щодня. Пам'ятаєш? Після весілля.
На розі будинку, де була наша перша квартира?
З маленькими сосисками?
А як пахло з вікна, пам'ятаєш
Так.
Потанцюймо? Твій швейцарець танцює?
Як у старі часи.
Глянемо, чи пам'ятаєш.
Звісно, пам'ятаєш. Побачиш.
Побачимо.
Спершу квадрат, так?
Хоча б квадрат і поворот.
Енергійно!
Повільно й чуттєво!
Так важко.
Ось так.
Готово.
Ідеально. Не рухайся.
Гаразд.
Ось так.
Готово.
Гляньмо.
Якщо хочеш щось змінити, то ще можна.
Нізащо.
Я не ображуся, якщо захочеш щось додати.
Вона ідеальна.
Справді?
Саро, вона прекрасна!
Гарніша й не могла бути!
Ну, тоді все.
Ти найкраща.
І скоро весь світ про це дізнається.
Про Сару Ескрібано.
Я загуглив, там було написано так відкорковувати…
Милий, дай мені.
-Я допоможу. -Ні. Я впораюся.
-Ось… -Тягни, але не крути.
-Ось. -Так.
-Тоді обережно, бо корок… -Повертай.
Корок під тиском,
ще око виб'є.
Відверну від тебе, щоб не поранити…
Дай мені. Це сюди покладемо.
Просто повертаєш.
-Будьмо. -Будьмо.
За наше весілля.
Смачне.
Скажи щось похітливе.
Щось типу…
Сексуальне? Пов'язане з сексом…
Статевий акт, перелюб, так?
Типу, секс…
Скажи щось, щоб я завелася.
Пітливий секс. Такий, що пітнієш.
Пітливий секс.
А ми ще й у Мериді,
тож тут спекотно й волого, тому пітнієш ще більше.
Милий, хочу відчути тебе всередині.
Прямо тут?
Та як тебе завести?
-Чорт. -Можемо просто покохатися?
Ось так чи як до цього?
Так.
Ти будеш зі мною
Саро, ти співаєш?
Весільний марш.
Сексуально.
-Я люблю його, Сакні. -Роберто?
Не можу так вчинити з Люсі.
Звісно.
Краще ж влаштувати подвійне весілля
з сестрою, нареченим і коханням твого життя.
Ні. Я нічого не казала про подвійне весілля.
Клас.
Сакні, мені потрібна машина часу, щоб повернутися у школу.
Тоді все було ідеально. Це був мій час.
І я його впустила.
Усе через погану карму?
Він хоче переїхати в Мериду.
Переїде.
А я не хочу. Що робити?
Лиши Роберто мені.
Я професіонально виганяю піжонів з міста.
І що ти зробиш?
Алло, кохана!
Алло? Саро?
Боббі.
Боббі, треба прогулятися Меридою.
Гаразд.
-Гарно, але спекотно! -Так.
Насолоджуйся!
Це найважливіша частина дня. Відчуй сонячні промені.
Було б добре, якби була вода!
Там немає води?
Нумо, ходімо!
Знаєш про сеноти?
-Ну ж бо, Боббі. -А Сара?
Сара чекає, не спиняйся.
-Гаразд. -Ходімо.
Сара сильно спізнюється, правда?
Може, у затінку почекаємо?
Потерпи, Боббі.
У Мериді час не має значення.
Так, але Сара не звідси.
Але могла б бути.
Якщо бачив, як вона змінилася відколи переїхала сюди…
Я вже помітив.
Так?
З'явилися погані звички.
Ти, певно, її не впізнав.
Слухай.
Що?
Знаєш? Якщо переїдеш у Мериду, то треба буде пристосуватися.
-До майя? -І до спеки.
Не так погано.
З кондиціонером стане краще.
Звісно.
Найгірше — це ціна.
Дорого?
Тут, де ви, десь 2 000.
Так це нормально.
Дві тисячі — це небагато.
У тиждень.
Та ну.
-А морозиво? -Якщо у храмі майя, то я заплачу, Боббі.
А Сара?
Він помер.
Я живий?
Усе вірно.
Не хвилюйся щодо денге. Усе не так серйозно.
У мене денге?
І тепловий удар.
Але ти виживеш.
Доведеться навчитися жити з моєю поганою кармою.
Поганою кармою?
Це я зараз під сильнодійними препаратами.
Я серйозно, Роберто.
Моє життя — суцільна невдача.
Через те, що ти зі мною, тебе переслідують невдачі?
Та ні, чекай.
Не перекручуй мої слова.
Просто моя невдача заразна.
Дуже.
Саро,
Сакніте мала відлякати мене від переїзду?
Ти уявляєш, чим я жертвую,
щоб переїхати до тебе в Мериду?
Ну,
тому я й намагаюся…
-Відлякати мене? -Ні!
Попередити?
Саро, я був радий приїхати.
Але я боявся, що, певно,
наші стосунки існують лише в пам'яті. І тут це підтвердилося.
Слухай, Роберто…
Я тебе дуже люблю
ми завжди так добре ладнали.
І ти дуже…
Ти — пунктуальна людина.
Дякую.
І ти завжди мене захищаєш.
-А ще… -Саро, усе гаразд.
Я щасливий.
Хочу, щоб ти була щаслива. Ти цього заслуговуєш.
Але ти не зможеш бути щасливою,
якщо ти не там, де хочеш бути.
А ти хочеш…
гумку з корицею.
А я не можу нею стати.
І я тебе дуже люблю, Саро.
-Вибач! -Ні, усе гаразд.
-Вибач. -Усе добре.
Слухай,
ти мені подарував дуже гарне кільце.
Дякую.
Раз ми заговорили про кільце,
не буде ж проблемою віддати його назад?
Воно просто бабусине. І воно передавалося з покоління в покоління.
Ні, я все розумію.
-Не пояснюй. -Дякую.
Воно твоє.
-Гаразд? -Гаразд.
Пані, дасте нам п'ять хвилин?
-Звісно. -У нас тут розрив.
-Звісно. -Так.
Дякую.
Саро, рука.
Де кільце?
Весілля що не буде, Саро?
Ага.
Весілля скасовано.
Що сталося, Сарі?
Його спитаєте.
Роберто вирішив.
-Через відстань? -Яку відстань?
А як же переїзд до Мериди? Він же мав, що таке?
Він чоловік. Вони знуджуються. Краще зараз, ніж через 30 років, так?
На вершину здіймемося
На улюблену хмарку
А там уже
Нашим домом стане небо
На дверях повісимо ми знак
«Просимо…
Ось.
Це буде кімната нареченого. Це головна спальня.
-Дякую, що плануєте наше весілля. -Ого!
Як гарно!
Ось і останні твої години щастя.
-Не поспішай з висновками. -Добре.
Усі інші, зі мною.
Слухай, Саро.
-Є хвилинка… -Саріто.
-Боже, тату. -Я хотів…
Хотів сказати тобі…
Сюрприз!
Завтра важливий день!
Гаразд, дякую.
За наречених!
-Ганс. -Що?
Ганс.
Що Ганс?
Ганс. Хлопець з млинцями.
-Він реальний. -Так.
У зеленій сорочці.
Так. Сексуально.
Ти перемогла.
Прекрасно.
Дякую за 32 найкращих роки мого життя.
Перепрошую.
Гансе?
Пане.
Готово, я забронювала вам найгарніший номер.
Дуже дякую.
Ходімо?
Звісно.
Ходімо.
-Вам сподобається. -Так?
Він гарний. Цей маєток знають через велику кількість позолоти.
-Німеччина? -Пробачте. Ми до кімнати.
-Люсі. Як почуваєшся? -Ти — богиня, Люсі!
-Люсі! Як почуваєшся? -Що?
Вийти заміж за своє кохання?
Як тобі?
Сукню створила моя сестра —
Сара Ескрібано.
Насолоджуйтеся шоу.
Ви й не уявляєте, яка вона гарна. Гляньте, як біжить!
Це подія року.
-Люсі! Що ти зробила? -Що?
Тисячі схвальних повідомлень щодо сукні в інстаграмі.
Так. Скажи мені,
звідки ти береш натхнення?
Як це — народитися з таким талантом?
Така дурниця.
Станеш офіційною дизайнеркою сестри?
-Годі, Люсі! -Ні, Саро.
-Що? -Я серйозно.
Станеш моєю офіційною дизайнеркою?
Мені пропонують роботу в Мілані.
Я покваплю маму, бо вона спізниться.
Ходи зі мною.
То це так чи ні?
Може? Я про це подумаю?
Дівчата!
Стукайте перед тим, як заходити!
Мамо, так, чудово,
любов — це любов, але не можна кохатися невідомо з ким поруч з кімнатою тата.
Покажися.
Люсі, це тато.
Татку!
Привіт, Лю.
Кохані, не намагайтеся зрозуміти.
Я з Гансом познайомилася, щоб тато не розслаблявся, спрацювало.
-Любов — це любов. -А як це відчути?
Що саме?
Що любиш когось?
Ти вибухаєш від щастя.
Знову почуваєшся живим.
Ваша розмова дуже надихає,
але повернімося до цього пізніше.
Ходімо, Люсі.
Так. Я… Робіть, що робили до цього. Усе гаразд.
Усе гаразд.
Перевдягнися.
Усі вже на церемонії.
Так.
Я іду. Уже біжу.
БУДЬ ЩАСЛИВИМ, ШУРИНУ
Я їх бачила. Вони будуть.
Що? Заходь.
Пробач, я не вдягнений. Я ще не…
Вони не принесли…
Марта не принесла ще костюм від Сари й…
Я ненавиджу твої пісні.
А я твою інфлюенсерську сферу. Ненавиджу твої історії в інстаграмі.
Я не вибухаю від щастя, коли тебе бачу,
не почуваюся живою.
-Я ніби тебе не знаю. -Я ніби тебе не знаю.
-Так. -І я і не хочу.
Я теж.
Однаково почуваємося.
І що тепер?
-І що робити з тією вечіркою надворі? -Я впораюся.
Я впораюся.
Це буде повний жах.
Скільки нам ще чекати?
Довго, так?
Люсі, ти де?
Не дивися на мене так.
Уже ж пізно?
Що відбувається?
кажуть, що весілля скасовано.
Забери мене звідси.
Ходи.
Ні.
Тут нікого немає.
-Точно? -Так
Гаразд
Гаразд.
Допоможи.
Добре.
-Ходімо туди. -Добре.
Скажеш, що, у біса, відбувається?
Бувай, весілля, бувай, Аароне, бувай, рукаве, я від тебе стомилася.
Ти про що?
Саро. Я бачила, як ви з Аароном дивитеся одне на одного.
Ні. Між нами нічого немає.
Я сама знаю. Тобі не треба казати.
Але це непов'язані речі.
Сарі, я чудово знаю, що пісні Аарона
не про угорку чи українку. А про тебе.
Люсі. Я не розумію.
Сестро.
Я розійшлася з хлопцем, а в мене гора з плечей упала.
Я люблю сам образ Аарона,
але його самого — ні.
Клянуся, завжди мріяла про твою вдачу.
Що?
Мою вдачу?
Не жартуй так, Люсі. Яка вдача?
-І що тепер? -Ходімо.
Хочеш мою вдачу?
Так.
Ти мене прокляла на всі ці роки.
Що?
Люсі, у мене погана карма після твого прокляття.
Чекай.
Якого прокляття?
Після торта, Люсі. Годі.
Якого торта?
Люсі.
На твій день народження
я задмухала свічки на торті,
а ти розізлилася.
І сказала, що все, що я захочу, з того моменту й назавжди буде твоїм.
Ти жартуєш?
Саро, мені було п'ять.
Годі!
Ти змогла чудово це втілити!
-Так точно. -Ні. Слухай.
Я все життя хотіла для тебе лише хорошого.
Чесно.
Єдина, хто тебе прокляла, — це ти сама, Саро.
Ти!
Я?
Вибач, що потягнула за волосся
і кинула в тебе торт.
Забирай мої бажання.
Тобто весь цей час я проклинала себе сама.
Себе й свої рішення.
Гадаєш, у мене погана карма?
Звісно, ні.
Ні. Я просто дурепа, так?
Ні, ти не дурепа.
І я мріяла про твою вдачу,
бо ти така класна.
Ти талановита,
весела.
Смілива.
Смілива?
Іди.
Іти?
Я тобі обіцяю
Що під сонячною правдою
На вершину здіймемося
На улюблену хмарку
А там уже
Чекай.
Нашим домом стане небо
На дверях повісимо ми знак
«Просимо
Не турбувати
Бо в нас життя мрії»
Я маю іти.
Куди?
Але в нас буде багато часу, щоб поговорити. Гаразд?
Готова?
-Готова. -Гаразд. Ходімо.
Слухай.
Що ти загадала?
Коли задмухала свічки на моєму торті. Що?
Поїхати в «Рейно Авентуру».
Поїдемо.
Люсі, його більше немає.
І я дуже туди хотіла, щоб попрощатися з Кейко.
Так знайдемо кита.
Кейко вже помер.
Який жах!
Ні, знайдемо іншого кита.
Нехай це й не Кейко. Головне — виконати бажання.
-Справді? -Так.
-Гаразд. -Ходімо?
-Так! Хочу побачити китів. -Ходімо.
Чекай.
Вітаю, друзі та родино, на цій церемонії.
Сьогодні в когось весілля.
І люди, що стоять тут, вирішили поновити свої обіцянки.
Повеселімося.
Я знаю, ким я хотів завжди бути
І все, що я хотів робити
Без кінця танцювати
З тобою до ранку самого
Ким я завжди хотів бути
Усе, що хотів робити
Без кінця танцювати
З тобою до ранку самого
Ким я завжди хотів бути
Усе, що хотів робити
Без кінця танцювати
З тобою до ранку самого
Куди ж ми з тобою поділи
Усі наші мрії дитячі?
Вони так злетіти й не змогли Як птахи ті з гнізда
Утекли наші мрії
Лишилися в пилі, як спорткари
Полетіли, як постріли пусті У небеса
Хочу, щоб цього вечора ми вийшли І сталося диво
Хочу зірку з неба зірвати Щоб сигарету запалити
Планету в руки взяти Як баскетбольний м'ячик
Пам'ятати, як усміхаєшся ти Якби брекети на зубах були
Я знаю, ким я хотів завжди бути
І все, що я хотів робити
Без кінця танцювати
З тобою до ранку самого
Ким я завжди хотів бути
Усе, що хотів робити
Без кінця танцювати
З тобою до ранку самого
Хочу, щоб цього вечора ми вийшли І сталося диво
Хочу зірку з неба зірвати Щоб сигарету запалити
Планету в руки взяти Як баскетбольний м'ячик
Пам'ятати, як усміхаєшся ти Якби брекети на зубах були
Базується на фільмі «Не звинувачу карму, уся фігня через те, що ти дурепа»
і на однойменному романі Лори Нортон
Заживо тебе з'їм, мила
Ти, як жуйка
Моя жуйка з корицею
Пікантна, але смачна така
Моя жуйка з корицею, мила
Не зупинюсь Поки язик не заціпеніє
І ось я іду Повільно тебе розгорну
Зніму червону сукенку Поцілую ніжну шийку
Буду грубим ведмедем Насолоджусь солодкою шкірою
Проберуся в бажану місцину Попри небезпеку
Моя жуйка з корицею
Пікантна, але смачна така
Моя жуйка з корицею, мила
Не зупинюсь Поки язик не заціпеніє
Ти, як жуйка
Переклад субтитрів: Данило Добровольський