Downloaded from YTS.MX
NETFLIX PRÆSENTERER
Official YIFY movies site: YTS.MX
Jeg sov fredeligt midt i evigt mørke.
Søvn føles godt, når man ikke har svar.
Så jeg sov.
I månedsvis.
Jeg blev draget af et lys.
Men livet ville have mig tilbage.
Firat?
Søn!
Salih!
-Hvad? -Han åbnede øjnene.
Han åbnede øjnene, Salih.
-Det gjorde han. -Hvad?
-Min søn! -Søn?
-Sig noget. -Søn.
Sig noget, skat. Kom nu.
Jeg elsker dig så højt, min søn.
-Ser han på mig? -Åh, søn.
-Det tror jeg. -Han har åbne øjne.
Min søn.
Mor?
Ja?
Ja, min søn?
Hvad er der?
Hvad skete der?
Mor.
ET ÅR TIDLIGERE I ISTANBUL
Er der ingen afdøde i byen i denne uge?
Har ingen delt deres sorger gennem vores firma?
Ved I, hvor mange der dør om ugen i byen?
Det ved I ikke.
Det er vores levebrød. Hvorfor ved I det ikke?
Det skal jeg sige jer. 210 mennesker.
Det er det daglige gennemsnit.
Melda, gang 210 med syv.
-Uden en lommeregner? -Som du vil.
Tja… Syv, to, 14…
Syv gange to… Det er 1470.
Tak. 1470 mennesker.
Der dør 1470 om ugen, men vi får ikke en eneste nekrolog?
Açar-bureauet ovenpå laver store reklametavler, og os?
VORES TRAGISKE TAB
Vi går fallit.
Aviser er også ret døde.
-Hvad? -Aviser er også døde, Fırat.
Er det vores sidste nekrolog?
Ja.
Okay.
Så det er slut.
Vi lukker ned i dag.
Hvad skal jeg gøre? Det gik ikke.
Jeg ved, jeg skylder jer og staten penge.
Jeg ordner det hurtigst muligt.
Kryds fingre for mig.
-Det gør jeg. -Åh, og…
Det er ikke jeres fiasko.
Det er kun min skyld.
Sig ikke det.
FIRAT REKLAMEBUREAU
Jeg talte med de andre.
Ingen presser dig. Betal, når du kan.
Okay?
Ja!
Serhat og jeg skal til festival.
Tag med?
Jeg er ikke i festivalshumør.
Det er ikke en fest.
Vi laver yoga og den slags.
Du kan stresse af.
Jeg har ikke mere at give.
Vær ikke så hård ved dig selv.
-Hør nu… -Hvad?
Kom. Vær ikke så nedtrykt. Rejs dig.
Det er ordnet. Vi pakker resten senere.
Serhat har tjent mange penge på Bitcoin.
Og?
Måske kan han betale en del af gælden, hvis du er sød mod ham.
Jeg beder ikke nogen om penge.
Fint, Fırat. Jeg nævner det ikke igen.
Jeg håber, dine kreditorer er så søde som dig.
-Hør nu… -Hvad?
Hvor meget tjente han?
På Bitcoin.
Jeg køber dig en kop kaffe.
Kom nu.
Bare køb løs.
Du kan ikke tjene penge uden en risiko.
Fatter du det ikke?
Værsgo, skat.
Du kan ikke vinde, hvis du ikke tager chancer.
Sådan. Okay.
-Okay. Det ved jeg. -Her.
Værsgo.
Okay. Ja. Køb også de dårlige.
Køb Ripple og alt det der.
Okay.
Gør vi det…
Aha.
Så gør vi det.
Taler han altid i telefon?
-Aha, hr. Haktan. -Han har travlt.
-Jeg ved ikke hvorfor. -Han taler kun om penge.
Han har faktisk et stort hjerte.
Nå? Hvor meget kostede det?
-Hold nu op. -Men…
Men Ripples retsmøde er den 9. februar…
Hallo? Undskyld. Modtagelsen var dårlig.
Du sagde sidst i februar. Aha. Mange tak.
Vi snakkes ved. Farvel.
Hallo?
Har du et øjeblik?
-Hvem er det? -Fırat fra bagsædet.
Jeg havde intet valg.
Fedt!
Se dig lige. Du fortjente det.
Du narrede mig. Det indrømmer jeg.
Hvad så?
Lad os gå.
-Skal vi seriøst lave yoga, Melda? -Ja.
-I tre dage? -Ja!
Er det ikke en festival? Vi kan bare se på.
Lov hende at tage til én time som jeg gjorde.
Hvem er det?
Serhat.
-Hvad? -Hør nu.
Lad din telefon ligge, eller jeg smadrer den.
Okay. Fint.
Fald ned.
Husk, vi er her for at meditere.
Slap nu af.
Jeg smutter. Kom ikke for sent.
-Skal vi meditere? -Ja.
Hvad er det for et sted?
Melda, lad os tale om pengene, så jeg kan tage hjem i morgen.
Vær ikke latterlig, Fırat.
Lev nu i nuet for en gangs skyld.
Glem alt, og kom med mig.
Den første aften er bare sjov og dans.
Timen er ved solopgang.
-Solopgang? -Ja.
Hvornår?
Som de fleste af jer ved, har vi altid hensigter.
Hensigten er motivationsfaktoren.
Så lad os dedikere dagens træning
til at rense vores sjæle for tid og materielt liv.
Lad os synge vores mantra.
Jeg forklarer, hvad det betyder,
så vores nye venner ikke bliver forvirret.
Alt og alle her
er skabt af jord og lys.
Kun jord og lys.
Tænk ikke på andet.
Vi begynder med "Nirvana Shatakam."
Giv en hånd for vores venner.
De deltager med deres fantastiske musik.
Yusuf, Lidya og vores kirtan-kor.
Jeg oversætter teksten.
"Jeg er ikke sindet.
Jeg er ikke intellektet.
Jeg er ikke samvittigheden.
Jeg er ikke himlen.
Jeg er ikke jorden.
Jeg er ikke legemet.
Jeg er ikke åndedrættet.
Jeg er hverken det kendte eller ukendte.
Jeg er hverken det sete eller usete."
Jeg har det allerede bedre.
Hvad med dig?
Altså… "Jeg er ikke noget."
Den oversatte tekst er sværere end den indiske version.
Hvad hed den? "Nirvana Shakitan"? "Shakatan"?
Forstod du det ikke?
Gjorde du?
Serhat, skat, selvfølgelig.
Alt er skabt af jord og lys.
Hvad er det, du ikke forstår?
Og yogien er meget berømt.
Hun kan tale med de døde.
-De døde? -Ja.
Hvor absurd.
Du behøver ikke tro på det.
"Jeg er hverken det kendte eller ukendte." Hvad betyder det?
Fırat, forstod du det ikke?
Nej, men hendes stemme var skøn.
-Hvad? -Forstod du meningen?
Hun siger, at vi skal frigøre vores sjæle fra den materielle verden, og…
Vi skal befri vores sjæle fra den materielle verden i tre dage.
Det er da logisk.
Det kan I vel nok forstå. Kom.
Vær nu lidt spirituelle.
Hvorfor er hun sur? Vent.
Bare rolig, mor.
Jeg er lykkelig. Jeg elsker mit liv og kommer ikke tilbage.
Hvorfor er du sådan?
Helt ærlig, mor.
Hvorfor græder du?
Mor, hvorfor bliver du påvirket af ting, der ikke påvirker mig?
Nej.
Nej, mor. Jeg vil ikke tale med ham.
Jeg vil ikke mor.
Jeg vil ikke tale med ham.
Fandens.
Glem det.
-Jeg finder den. -Hvorfor smed du den?
Den bør være her, men…
Giv mig dit nummer. Jeg ringer til den.
Okay.
Det ville være fantastisk. Tak.
Værsgo.
-Er den på lydløs? -Nej. Den ringer.
Den lyser i det mindste op.
Jeg kan høre den. Der!
-Her. -Ja.
Tak.
-Er du okay? -Ja. Bedre.
Jeg smed den da ikke i havet.
Jeg hørte dig synge fredelige sange, men nu…
Ja.
Der er vi, hvem vi vil være, men her…
Ja.
Jeg er Fırat.
Jeg ville give dig mit navn.
Smid det bare væk,
når du er vred.
Jeg er Lidya.
-Lidya. -Ja.
Men smid det ikke i havet.
-Tak igen. -Du…
Hvor øvet er du?
-Jeg spørger om yoga. -Åh.
-Jeg er faktisk musiker. -Aha.
Nogle gange får vi jobs som i dag.
Aha.
Pengene er små, men det er fint.
Man betaler ikke for lejren.
Vil du høre noget?
Jeg ville spille darbuka, da jeg var barn.
Slagtøj blev ikke opfundet hos os. Ellers havde jeg valgt noget federe.
Hvad skete der så?
Da du voksede op.
Så…
-Jeg lukkede mit firma. -Aha.
Det var et slags reklamebureau.
Så jeg voksede op til gæld.
Aha.
-Ja. -Okay.
Lad mig være direkte.
Du ligner ikke en yogi.
-Hvorfor er du her? -Jeg er…
Jeg vil finde ro gennem yoga.
-Min ven tvang mig. -Tvang dig?
Det er kompliceret. Jeg laver yoga for at bede om penge.
Ja, det lyder kompliceret.
-Ja. -Lidya!
Ja? Kom.
Hej.
Jeg er Yusuf.
-Firat. -Hej.
Tak igen.
-I orden. -En fornøjelse.
-Farvel. -Farvel.
-Hvor var du? -Omkring. Hvad så?
Jeg var lige om hjørnet.
Hvad har du lavet?
Firat.
-Der er ikke noget kød. -Hvad?
Der er intet kød.
Det er fint.
Ikke kun i dag. Aldrig.
-Aldrig? -Nej.
-Men hvorfor? -Det hæmmer åbenbart ens mentale evner.
İskender-kebab?
Ja, mand.
-Serhat, hør her. -Ja?
-Kender du Bitcoin? -Ja.
Folk taler om det, men jeg forstår det ikke. Hvordan virker det?
Lad mig forklare Bitcoin.
Hvad er penge?
-Hvad er penge? -Sådan begyndte han.
Han talte hele aftenen. Jeg kunne ikke spørge ham.
Vil man være glad, skal man ikke anstrenge sig for meget.
Man skal bare være der.
Man skal ikke anstrenge sig.
Vi skal ikke give afkald for at nå et mål.
Mål gør os til slaver.
Når vi når det mål,
indser vi, at vores liv er brolagt af ambitioner.
I et forsøg på at nå målene
går vi glip af det vigtigste.
Selve rejsen.
For at nå frem så hurtigt som muligt.
Det er alt, vi vil.
Kun når man kan se sig selv i spejlet
og oprigtigt sige: "Jeg elsker dig,"
er man klar til at elske en anden.
Se indad.
Se altid indad.
Kig ikke på andre.
Bare se indad.
Jeg så indad og huskede.
Jeg havde 150.000 lira i gæld.
Jeg har en sær ting at meddele.
Glem ikke, at historien ikke gentager sig.
Det er en cyklus.
Derfor fortæller himlen os, hvad der vil ske.
Og på det seneste
har stjernerne ikke givet os gode nyheder.
Der er foruroligende dage forude.
Det varer længe.
Men når det er ovre,
kommer kærlighedens undergang.
Dem, der leder efter sandheden, genforenes den dag.
Tegn er vigtige.
Det er også vigtigt at indse, at et tegn er et tegn.
Dem, der flyder med strømmen,
når frem uden at prøve.
Men de andre kæmper imod.
Farvel.
Vi ses til kærlighedens undergang.
Hvad vil der ske?
Jeg spiller bare med, så hun ikke bliver sur.
-Hvad… -For guds skyld!
Klap i. Jeg tænker også.
Tænker du?
Der er en vej
Men den har mange fælder
Der er en anden vej
Men man kan aldrig vende om
Tæt på havet
Men langt væk fra verden
Tæt på havet
Men langt væk fra verden
Lad os give op
Lad os ikke forcere noget
Du, den følsomme
Og mig, den trætte mand
Lad os finde et sted
Langt væk fra verden
Lad os finde et sted
Langt væk fra verden
Vi sætter atter kurs Mod stjernerne
Og livet fortsætter Kapitel efter kapitel
Jeg har fået nok Jeg rejser
Lad os finde et sted
Langt væk fra verden
Der er så meget Jeg ikke har prøvet
Jeg er både utilfreds Og skyldig
Red mig Fra denne by
Lad os finde et sted
Langt væk fra verden
Lad os finde et sted
Langt væk fra verden
Hør nu her.
Bestil nu.
Ring ikke til mig. Vent.
Bare ring.
Kødet er fantastisk. Vil du have noget?
Vil du have noget?
-Dig? -Nej.
Det må I selv om.
Det er så godt.
Det er længe siden. Jeg ryster.
-Fantastisk! -Du overdriver.
Hallo?
Hvad gjorde du ved bygningen i Tophane?
Find dens ejer! Gør det!
Jeg ringer senere. Jeg må smutte.
En anden ringer. Okay.
Hallo?
Hej, Serhat. Det er Fırat.
Fedt!
-Jeg faldt for det igen! -Læg ikke på.
Det er bedre for os begge. Vi må tale sammen.
Jeg
mangler penge.
Kan du hjælpe mig?
Det var det, jeg ville spørge om.
Glem, jeg ringede. Undskyld.
Hvor mange skal du bruge?
Mange.
Mange, men…
Hvor mange kan jeg låne?
Hvor høj er gælden?
-Sagde Melda det ikke? -Jo.
-Hvorfor spørger du så?
-Du giver mig dårlig samvittighed. -Mine penge er låst.
De er låst i banken. Derfor…
-Du kan låne 10.000. -Tredive.
-Hvad? -Lad os sige 30.000.
Så kan vi betale personalet. Ikke, Fırat?
Serhat, kom nu.
Vi få noget af det tilbage med det samme.
-Jeg taler om min løn. -Tredive?
Er det ikke meget?
Fint. 30.000.
Jeg overfører dem.
Mange tak.
Jeg ringer senere.
-Ringer du? -Sikke en joke.
Han joker også.
Hvordan går det, mor?
Fint. Og dig, min søn?
Fint. Jeg kan ikke klage.
Bare du har det godt.
Sig et tal mellem 1 og 40.
Jeg er ikke god til tal.
Spørg din søn.
-Det gjorde jeg. -Åh, din…
Hallo?
Far, vent.
Hvad så?
Sig et tal mellem 1 og 40.
-Spørger din far? -Selvfølgelig.
Er du okay?
Lad mig opsummere på en skala fra 1 til 40.
Nul.
Godt. Kom forbi kontoret i morgen.
-Jobbet passer ikke til mig, İrfan. -Klap i.
Kom nu bare. Jeg venter.
Hej? 32, far.
Toogtredive? Fedt.
Toogtredive.
Her.
Du har ikke råd til at afvise et job.
De konfiskerer dine ting.
Det er det samme.
Hvad?
Ikke noget. Fortsæt.
Du er ikke særlig klog, men du ser rimelig ud.
Du overbeviser dem.
Lægerne skal ordinere vores medicin,
ikke vores rivalers.
Det er alt, du skal.
Brug salgsmaterialet.
Alle sundhedsinstitutioner i landet
bør have vores kalender på bordet.
Vi har også telefondimserne.
Holderne. De cirkulære.
Den holder telefonen.
Kan lægerne ikke lide den, så giv dem et par kuglepenne.
Fortsæt til et nyt sted.
Bagel?
-Ellers tak. -Tag bare.
-Jeg har spist morgenmad. -Er du mæt?
Der er en konference i Marmaris.
Pak dine tasker.
SUNDHED KOMMER FØRST AJN MEDICINALVIRKSOMHED
Kære gæster, velkommen til konferencen.
I år skal alle vores repræsentanter bære vores brand…
Fordi nogle af vores kolleger arbejder hårdere end andre…
…de tredje højeste salgstal…
…de gjorde alt, de kunne.
Hr. Beşir Fulya bedes komme på scenen.
Jeg ønsker Dem mere succes.
Ferit?
Ikke Ferit.
Fırat!
Ja!
-Godt, du ikke smed navnet væk. -Ja. Alt vel?
Jeg er okay. Jer?
Vi har det fint. Arbejder bare.
Vi spiller i lobbyen i dag.
Det første møde er jo overflødigt.
Bare et tilfælde.
Men det andet tæller. Det er synkronicitet.
-Hvem sagde det? -Min bedstemor.
-Godt sagt. -Ja, ikke? Tak.
Hvorfor er du her?
Jeg er startet i en medicinalvirksomhed.
Det var åbenbart deres bryllupsrejse.
Skønt.
Hvad sælger I? Hvilke sygdomme kurerer I?
Mavesår, halsbrand…
Smertestillende.
Vi har det hele.
Det lyder ikke godt, vel?
-Jeg prøver. -Prøver?
Prøver, ja. Jeg forstår det stadig ikke.
Hvordan får man noget uden at prøve?
Hvad vil du have?
Brød.
Du ved, levebrød.
Må jeg spørge om noget?
Kan du lide dit job?
Vi har lige mødt hinanden…
-Hvad lavede du før? -Ejede et bureau.
-Jeg solgte nekrologer. -Nekrologer?
Dem i aviserne.
"Vores tragiske tab."
-"Noget." -Seriøst?
-Hvor sødt. -Sødt?
-Undskyld… -Seriøst…
-Det er vi kede af. -Det er ikke sjovt.
Ups, jeg grinede.
Jeg ordner nekrologen, hvis du dør af grin.
-Det ville jeg i det mindste. -Præcis.
Ikke mere.
Vi bør gå.
Vi har endnu et lydtjek.
-Hvor? -Der er en strand ved skovvejen.
Vi er der i aften. Kom endelig.
Nej. Der er et stort event i aften.
Hadise and Beyazıt Öztürk kommer.
Aha. Vi er ikke store nok stjerner.
-Jo. Men det er obligatorisk. -Nej, jeg forstår.
Husk på det.
-Vi ses. -Ses.
Det andet møde er vist heller ikke afgørende.
Det må være det tredje.
Hallo?
Hr. Fırat, jeg har så ondt i mine led.
Hvilken medicin anbefaler De?
At du slår op med Serhat.
Hvor sjovt.
Hvad laver du?
Ikke meget.
Kan du huske pigen fra yoga? Sangeren.
Ja?
Jeg løb ind i hende i dag.
Gjorde du?
De spiller koncert her i aften.
-Hun inviterede mig. -Nå?
Men firmaet holder et stort event.
-Jeg bliver fyret, hvis jeg ikke kommer. -Surt.
Hun hedder Lidya.
Hvad? Lidya?
Det må være svært ikke at jagte en pige, der hedder Lidya.
Det er det.
Så tænk ikke. Gør, hvad der gør dig glad.
Så jeg skal følge mit hjerte?
Præcis.
Eller tage hjertet med dig overalt.
Det er det samme.
Okay, skat. Kys.
-Sig til, okay? -Okay.
Tak.
Sammen nu.
Engang kunne folk i Istanbul lide mig.
Jeg var nyuddannet fra uni. Ambitiøs og målbevidst.
Forretningen gik fint. Alt gik glat.
Nattelivet var også sjovt.
Men så… stoppede det bare.
Så gik det nedad.
Jeg nåede bunden.
Jeg sank dybere ned.
Dybere?
Min gæld er kæmpe.
Og fordi jeg er her, har jeg mistet mit job.
Jeg kan ikke gøre for det. Jeg er en fiasko.
Hvad var dit mål?
At blive rig?
Man tager på restaurant og ser det bedste bord.
Hvor jeg aldrig har siddet.
-Øv. -Ikke en eneste gang.
Var det dit mål? Seriøst?
Hvad lever vi for?
Der er de rige.
De berømte og eliten.
De sidder i loungen, og vi…
-Hvad er der i loungen? -De har flasker på is.
-De har gode pladser. -Alle restauranter har pladser.
Jeg ved ikke. Kan I huske yoga-opholdet?
-Ja. -Damen sagde noget om…
"Damen"?
-Var hun ikke en dame? -Jo.
-Fortsæt. -De talte om at prøve.
Det fik mig til at tænke.
Altså…
Jeg er sulten.
Lad os få en sandwich. Der er et berømt sted her.
-Fordi jeg taler for meget? -Nej.
Sådan er det ikke. Kom nu.
-Går vi? -Ja.
Tag den her.
Gå I bare.
Tak. Tror jeg.
Kom nu.
Vent.
-Jeg har det fint. -Ro på.
-I kan ikke være alene. -Vent.
-Kom nu. -Vent.
Hvorfor holdt du hende ikke?
Jeg stolede på dig.
-Vi er i Köyceğiz i morgen, ikke? -Jo.
Så Fethiye, Göcek, Ortaca.
Skal vi overnatte her eller bare køre?
-Vi kører. Det er kun en time væk. -Okay.
Hvad vil du?
Ikke noget.
For én gangs skyld har jeg ingen plan.
Eller et formål.
Det er fantastisk. Du er helt fri.
Ja.
-Jeg er snart fri for mine ting. -Og hvad så?
Vi ejer jo ikke noget.
Min far plejede at sige:
"Ejendom er ikke, hvad man nyder, men hvad man er ansvarlig for."
Da han var en sød fyr.
Du har ingen planer, så tag med os.
Ja!
Bare tag med.
Tilbage til dit glade Dalaman-liv.
Ja. Måske lader vi dig spille darbuka.
Darbuka?
Ja.
Det ville han spille, da han var barn.
-Er det rigtigt? -Nej.
-Eller jo, men… -Kom nu.
Kom nu.
Måske kan Yusuf lære dig at spille trommer.
Vi får se.
Hvorfor tager du den ikke?
Undskyld. Jeg drak for meget.
Hvor er du?
Jeg kan ikke. Jobbet er ikke for mig.
Men tak for alt. Jeg rejser.
Okay.
Vi ses i Istanbul.
-Har du penge? -Jeg har et døende kreditkort.
Okay. Jeg overfører nogle.
Som betaling.
Mange tak.
-Tak. -Pas på dig selv.
Min taske!
Hun ville bare synge.
-Det var så sjovt! -Han gav roser.
-Tre gange. -Han slog.
Hvad skulle jeg gøre?
-Jeg er ny på trommerne. -Ved du hvad?
Du fik ham. Du…
Hvorfor stoppede du det?
Jeg havde det så sjovt!
Er vi der snart?
Vi er her.
Kom så.
Uskyldig!
Åh, skat!
Kom, skat.
Her, søde.
Skat. Se, hvem der er kommet.
Uskyldig, det er Fırat.
Hej med dig.
Frøken.
-Åh? -Ja.
Hej, frøken.
Kan jeg hjælpe?
-Hvor er Banu? -Hvem?
Banu.
Der er ingen Banu her.
Hvem er du?
Jeg kunne spørge om det samme. Hvem er De?
Hvem er det?
Hvad er dit navn?
-Lidya. -Lidya?
Har du valgt et udenlandsk navn?
Det er ikke udenlandsk.
Har du ændret min afdøde mors navn?
Jeg har ikke ændret nogens navn.
Bare mit eget.
Hun hedder stadig Banu.
Bor du
sammen med de to fyre, Banu?
Ja.
For de er mine venner, far.
Kan du lide at plage os?
Er du ligeglad med din mor?
Vi er flove, når slægtninge spørger ind til dig.
Vi lyver for folk.
Hvad har vi gjort dig?
Slog vi dig? Bandede ad dig? Sultede dig?
Hvorfor gør du det?
Jeg gør ikke noget, far.
Jeg vil bare gøre ting på min måde,
men du forstår ikke.
Nej. Jeg forstår det ikke.
Jeg forstår ikke, hvad min datter laver i et skur med to fyre.
Fortæl mig det, skat. Jeg forstår det ikke.
Hvorfor fornærmer du mine venner?
Banu. Jeg prøver at bevare roen.
Det gør du dårligt.
Provokér mig ikke!
Uskyldig.
Kom her.
Kom, skat.
Jeg præsenterer dig.
Det er Behçet, min far. Det er Uskyldig.
Han kan ikke lide hunde. Tag det ikke personligt.
-Åh, skat. -Banu.
Du fik mig til at køre hele vejen.
Vil du have?
Nej tak.
Ved du hvad? Jo tak.
Yusuf, mange tak, skat.
Du er det bedste menneske i mit liv. Tak.
Hvad med kaffe?
-Tyrkisk kaffe? -Jeg tager te.
Værsgo.
Du sårede os.
Du skadede os.
Men du kan rette op på det.
Hvordan?
Drop dit Lidya-skuespil.
Pak dine ting, sæt dig ind i bilen
og tag med mig hjem.
Du kan blive arkitekt igen.
Du bliver vores Banu igen.
Som du var for et par år siden.
Sæt dig nu ind i bilen.
Far, jeg…
Det er første gang, jeg har følt mig glad, siden jeg tog hjemmefra.
Jeg har ikke gjort noget,
der kan skuffe dig.
Måske kan I acceptere Lidya en dag…
Jeg har sagt farvel til Banu.
Det bør du også.
Så
skal du vide
…at du ikke har en familie.
Du er ikke længere
vores datter…
Lidya.
Gå uden at ødelægge noget.
HAVSKILDPADDECENTER
VELKOMMEN
Jeg mødte hende. Hun er fantastisk.
-Hvem? -Kaptajn June.
Kvinden, der opdagede og reddede de uægte karetter.
Hun er datter af en britisk familie.
For 35 år siden
forlod hun alt og sejlede af sted alene på en lille båd.
Før hun kom, havde hun boet på tre kontinenter.
Hun bor her nu.
Det er hendes sidste stop. Her lever hun videre.
Fantastisk, ikke?
Folk, der ikke har den slags mod, bør ikke hævde at have oplevet livet.
-Godt hendes far ikke kom efter hende. -Idiot.
Vores forældre ville sige: "Hvad vil du gøre med skildpadderne?"
Det er ikke skildpadder, men uægte karetter, far.
Kan vi ikke kalde dem "karate"?
"Karate"?
-Jeg mener karette. -Uægte karette.
Hvordan mødte I hinanden?
Elif introducerede os.
Elif?
-Min kæreste. -Aha.
Har I to slået op?
Nej.
Hun er væk.
Vi boede i Anıttepe dengang.
I Ankara.
Vi var sammen i syv år.
Hun blev pludselig syg.
Det kom bag på os.
Hun visnede bort.
Så var hun væk.
Så begyndte jeg at sørge.
Mine venner prøvede at trøste mig.
Men da sorgen varede ved, forsvandt de én efter en.
Kun Lidya var tilbage.
Vi har optrådt sammen. Uden sikkerhed.
Sørger du stadig?
Hun er altid hos mig.
Jeg dedikerer sangene til hende.
Hvis hun forlader mig…
…hvis vi slår op…
…stopper sorgen.
Vil du ikke bede mig give slip?
Jo.
Min tilgang er anderledes.
Jeg lever med de døde.
Hvad føler du?
-Hvad? -Hvad føler du for Lidya?
-Hvad mener du? -Sig det nu bare.
Det handler om hendes følelser.
Skal vi spørge hende?
Klap i.
-Fryser I? -Ja.
Vi fryser. Det er så koldt.
Ja?
Hun er moderlig. Hun gav mig det bare på.
-Helt ærligt. Her. -Tak.
-Værsgo.
Her.
Den bedste sang, han dedikerede til Elif, er "At leve uden dig."
Spil den.
Uskyldig!
Kom her.
Hvordan glemmer jeg dig?
Hvordan starter jeg forfra?
Jeg er dødtræt
Af at leve uden dig
Hvordan glemmer jeg dig?
Eller starter forfra?
Jeg er dødtræt
Af at leve uden dig
Lad os hygge os, du og jeg…
De kigger også på os, ikke?
-Fra himlen? -Ja.
Det tror jeg.
Jeg spørger nok: "Er der liv?"
Det er der ikke.
Eller jo, men det er svært her.
Det er forfærdeligt her.
Jeg håber, du er mere fri.
Hvad skete der?
Ifølge din definition er jeg helt fri nu.
Betjentene beslaglagde alt.
Er du trist?
Jeg føler ikke noget.
Kom nu. Du er lidt trist.
Ja, lidt. Jeg prøvede at møblere det sted.
Dig og dit prøven.
Ja. Du har ret.
Lidya.
Har du været forelsket?
Aner det ikke.
Hvordan ved man det?
Jeg får mavepine.
Det er underligt.
Det er lige der.
Hele min krop bliver følelsesløs.
Kan vi så sige, at kærlighed er det farligste stof?
Sikkert, men abstinenserne er det værste.
Ja.
Det der med at anstrenge sig.
Bør vi ikke det for kærlighedens skyld?
Det er det eneste, vi ikke skal anstrenge os for.
Kærlighed skal opstå af sig selv.
Den skal være naturligt.
Er det kærlighed, når den ene presser den anden?
Nej.
-Et stjerneskud! -Ja.
Ønsk noget.
Går de da i opfyldelse?
Det ved jeg ikke.
Ønsk alligevel.
Sådan.
Også mig.
-Yusuf, stop. -Hvad?
-Kør tilbage. -Hvorfor?
Kør tilbage. Jeg så noget.
-Hvad så du? -Det…
Kør tilbage. Det fra…
-Er det tegnet, yogien viste os? -Ja!
-Ikke? -Du har ret.
Hvad gør vi?
-Skal vi køre? -Ja.
-Kom.
Okay.
Se. Et mere.
Ikke?
-Vi bør følge den. -Bare kør til højre.
-Kør til højre. -Ja.
Ja. Gør det.
Hej.
Stille.
STILHEDSOPHOLD FORBUDT AT TALE
TI STILLE ELLER FORSVIND
HVOR LÆNGE TAGER DET?
SYV DAGE
VI BLIVER
Velkommen.
Jeg er den eneste, der må tale her.
Lad mig forklare lejrens regler.
Vi står op kl. fire hver dag.
Der er morgenmad efter morgenmeditationen.
Der er ingen aktiviteter.
Ingen yoga. Ingen øvelser.
Bare jer, intet andet.
Nyd stilheden og freden.
Velkommen igen.
Sagde De kl. fire?
Okay. Vi kan tale nu.
Det vil I ikke, vel?
Det sker altid.
Vi kan ikke tie, når vi taler, eller tale, når vi har været stille.
Nå.
Vi lærer snart sandheden at kende.
På gensyn.
Hold da op.
Nå?
-Hvad? -Nå? Hvad?
Er I et par nu?
-Hvad? -Hvor kom det fra?
Jeg så jer kysse på verandaen.
Så du os?
Selvfølgelig. Jeg lod bare som ingenting.
I svarede ikke.
Er I…
Vi skal alle passe på med alle sygdommene.
Vi har gennemført mange prøver.
Havde vi testet i alle symptom-tilfælde,
kunne vi så have opdaget dem alle?
Vi ville have opdaget 99,9 procent.
Jeg kan ikke sige 100 procent, for der er ingen garantier.
Men det ville vi.
TRAFIKULYKKE I MUĞLA
SENESTE NYT
FORFÆRDELIG ULYKKE I MUĞLA YUSUF DAĞLI DRÆBT
Folk døde i massevis af coronavirus, men han vil stadig af sted.
-Tak. -Tak.
Tak.
Jeg må finde hende.
Fırat, der skete de særeste ting, da du var i koma.
Så du det ikke på tv?
Tusindvis af mennesker er døde, Fırat.
De bliver ved med at dø.
Restauranter er lukket.
Der er nedlukninger.
Hvordan forklarer jeg det?
Gid vi havde sovet igennem det som dig.
Hendes far havde et byggefirma i Ankara.
Jeg har adressen.
Jeg har mødt ham.
Jeg har brug for en bil.
Og penge.
Men jeg skylder dig allerede mange.
Vær nu ikke latterlig.
Bare glem det.
Du skylder os ikke noget.
Det er lige meget, bare du er rask.
Ja.
Vi skal ikke drøfte gæld nu.
Nøglerne.
Du har bilen. Kom ikke tilbage uden hende.
Okay.
Tak.
-Benzin… -Det ordner vi.
Vi overfører penge til dig.
Hvad finansierer vi helt præcis?
Kærlighed, skat.
Hvad gjorde jeg uden jer?
Det ville være rart. Du måtte tage en andens bil.
-God tur. -Mange tak.
Værsgo.
-Jeg skal se hr. Behçet. -Har De en aftale?
Nej, men det er vigtigt.
Så lav en aftale.
Jeg er hans chauffør.
Jeg skal tale med hr. Behçet om Lidya…
Fr. Banu, hans datter.
Jeg var også i bilen.
Kom med mig.
Havde hun bare sat sig ind i bilen,
ville intet af det her være sket.
Hvor er hun nu?
Hvad vil du?
-Jeg vil bare se hende. -Jaså.
Hvad var dit navn?
-Fırat. -Hør, hr. Fırat.
Du skal ud af mit kontor og glemme min datter.
Det er sidste gang, jeg ser dig.
Hvis jeg ser dig igen,
er jeg ikke så venlig.
Du skal ikke minde min datter om det, vi vil have hende til at glemme.
Jeg vil bare se hende.
Hav en god dag.
Med al respekt, men hør her.
Det er dig, der skader hende mest.
Smid ham ud.
Kom så.
-Vi smutter. -Sir…
Kom så!
Jeg vil have frisk luft.
Jeg har været i koma.
Det ved jeg.
Jeg ringede. Så mange gange at din mor blev vred.
Det sagde hun ikke.
Hun gav mig skylden for alt.
Og din far…
Han var så venlig.
Sikkert.
De sagde, jeg ikke ville kunne gå,
men det kunne jeg ikke acceptere.
Jeg har det meget bedre nu.
Yusuf…
Jeg gav dig tid nok.
I fik jeres snak.
Det rigtige nu er at sige farvel.
Hør her.
Vi er lige begyndt at hele.
Vi har fået vores datter tilbage.
Vi vil ikke rippe op i noget.
-Mor, når jeg får det bedre… -Du skal ingen steder.
Du skal ingen steder.
-Dig igen? -Det er okay, Nezir.
Kom nu, skat.
Okay, mor.
Farvel.
Kom.
-Lidya. -Fırat.
Hvad fanden? Hej.
Hey!
Nezir! Fırat!
Kom så! Fart på.
Er du okay?
Ja.
Aldrig haft det bedre.
Uskyldig!
Åh, Uskyldig.
Skat.
Skat!
-Jeg har sådan savnet dig. -Velkommen.
Hej. Tak.
Hej, smukke.
Skat.
Hej, skat.
Hvor er vi?
Det rette sted til at afslutte historien.
Du må have drømt om et sted i bjergene.
Yusuf?
Er du ikke… død?
Jo.
Er vi…
Lige nu er vi et sted mellem at eksistere og blive til lys.
I cyklusser findes ingen afslutning.
Der er kun begyndelser.
Kun begyndelser.
Farvel, børn.
"Afslutning"
er blot et negativt ord for "begyndelse."
Vi ser afslutninger som endelige, noget negativt.
Kun vores erfaringer tæller, ikke det, vi efterlader.
Det er det, vi afslutter, ikke det uafsluttede.
Det mest uskyldige og ærlige, vi skaber i livet,
er vores tårer.
Lykke er ikke en proces,
men et øjeblik.
Et øjeblik, der ikke kan gemmes.
Jeg forstår det. Det er en trist sang.
Men den er så munter.
Det er en begravelsessang,
men børnene fniser.
Hvordan glemmer jeg dig?
Hvordan starter man forfra?
Jeg er dødtræt
Af at leve uden dig
Hvordan glemmer jeg dig?
Eller starter forfra?
Jeg er dødtræt
Hvordan glemmer jeg dig?
Lad os hygge os, du og jeg
Eller lad os stjæle sorgen fra tiden
Lad os ikke vente
For skibet er allerede sejlet Fra dette fristed
Lad os hygge os, du og jeg
Eller lad os stjæle sorgen fra tiden
Lad os ikke vente
For skibet er allerede sejlet Fra dette fristed
Hvordan falder jeg i søvn Uden at tænke på dig?
Jeg er dødtræt
Af solnedgange uden dig
Hvordan falder jeg i søvn Uden at tænke på dig?
Jeg er dødtræt
Af solnedgange uden dig
Lad os hygge os, du og jeg
Eller lad os stjæle sorgen fra tiden
Lad os ikke vente
For skibet er allerede sejlet Fra dette fristed
Lad os hygge os, du og jeg
Eller lad os stjæle sorgen fra tiden
Lad os ikke vente
For skibet er allerede sejlet Fra dette fristed
Tekster af: Christian Vinther