Downloaded from YTS.MX
‫- NETFLIX מציגה -‬
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫ישנתי בשלווה בתוך אפלה נצחית.‬
‫שינה מרגישה טוב כשאין לך תשובות.‬
‫אז ישנתי.‬
‫במשך חודשים.‬
‫ואז נמשכתי לכיוון אור,‬
‫אבל החיים‬
‫רצו אותי בחזרה.‬
‫פירט?‬
‫ילד שלי!‬
‫סליח!‬
‫מה העניין?‬ ‫-הוא פקח עיניים.‬
‫הוא פקח עיניים, סליח.‬
‫הוא פקח!‬ ‫-מה?‬
‫אוי, ילד שלי.‬ ‫-ילד שלי?‬
‫תגיד משהו, ילד שלי.‬ ‫-ילד שלי.‬
‫בבקשה תגיד משהו, מתוק. קדימה, מותק.‬
‫אני כל כך אוהבת אותך, ילד שלי.‬ ‫אני אוהבת אותך.‬
‫הוא מסתכל עליי?‬ ‫-אוי, ילד שלי.‬
‫נראה לי שכן.‬ ‫-העיניים שלו פקוחות.‬
‫ילד שלי.‬
‫אימא?‬
‫כן?‬
‫כן, ילד שלי? קדימה, מותק.‬
‫מה העניין?‬
‫מה קרה לאחרים?‬
‫אימא.‬
‫- איסטנבול, שנה קודם לכן… -‬
‫אף אחד לא מת בעיר הזאת השבוע, הא?‬
‫אף אחד לא חלק את האבל שלו‬ ‫דרך הסוכנות שלנו?‬
‫אתם יודעים כמה אנשים מתים בשבוע בעיר הזאת?‬
‫הא? אתם לא יודעים.‬
‫זאת הפרנסה שלנו, אנשים.‬ ‫איך אתם יכולים לא לדעת?‬
‫אז אני אגיד לכם. מאתיים ועשרה אנשים.‬
‫זה הממוצע היומי.‬
‫מלדה, תכפילי בבקשה 210 בשבע.‬
‫בלי מחשבון?‬ ‫-איך שאת מוצאת לנכון.‬
‫טוב… שבע, שתיים, 14…‬
‫שבע כפול שתיים… 1470. זה 1470.‬
‫תודה. אלף ארבע מאות שבעים איש.‬
‫אלף ארבע מאות שבעים איש מתים בשבוע,‬
‫ואין לנו מודעת אבל אחת?‬
‫סוכנות אצ'אר מעלינו‬ ‫תולה שלטי פרסומת ענקיים, ואנחנו?‬
‫- אובדננו הנורא -‬
‫אנחנו פושטים רגל.‬
‫גם העיתונים די מתים.‬
‫הא?‬ ‫-גם העיתונים מתים, פירט.‬
‫אז זאת מודעת האבל שלנו?‬
‫כן.‬
‫טוב, אני מניח.‬
‫אז זהו זה.‬
‫אנחנו סוגרים היום. מה אני אמור לעשות?‬
‫זה לא עבד.‬
‫אני יודע שאני חייב לכם כסף.‬
‫וגם לממשלה.‬
‫אני אטפל בזה בהקדם האפשרי, בסדר?‬
‫אחלו לי בהצלחה.‬
‫אני מאחלת לך.‬ ‫-אה, ו…‬
‫זה לא הכישלון שלכם.‬
‫הכול עליי.‬
‫אל תגיד את זה.‬
‫- סוכנות המודעות של פירט -‬
‫דיברתי עם האחרים.‬
‫אף אחד לא מאיץ בך. תשלם כשתוכל.‬
‫בסדר?‬
‫אה, כן!‬
‫יש איזה פסטיבל.‬
‫סרהאט ואני נלך אליו,‬
‫אולי תבוא גם אתה?‬
‫כאילו שאני במצב רוח לפסטיבל.‬
‫יש ממש המון מה לחגוג.‬
‫זאת לא חגיגה, בן אדם.‬
‫נעשה שם יוגה ודברים כאלה,‬
‫תוכל לשחרר קצת קיטור.‬
‫אין לי מה לשחרר.‬
‫אל תהיה כל כך קשה עם עצמך.‬
‫תסתכל עליי.‬ ‫-מה?‬
‫קדימה, אל תהיה כל כך עצוב. קום.‬
‫זה מוכן. נארוז את השאר אחר כך.‬
‫דרך אגב, סרהאט הרוויח הרבה כסף בביטקוין.‬ ‫אתה יודע את זה, נכון?‬
‫נו, ו…?‬
‫אולי הוא יוכל לכסות חלק מהחוב,‬ ‫אם תהיה נחמד אליו.‬
‫אני לא מתכוון לבקש כסף מאף אחד.‬
‫שיהיה, פירט. בסדר. לא אזכיר את זה שוב.‬
‫אני מקווה שהנושים שלך נחמדים כמוך.‬
‫היי, תראי…‬ ‫-מה?‬
‫כמה הוא הרוויח?‬
‫מהביטקוין, הכוונה.‬
‫בוא, אזמין אותך לקפה. בוא.‬
‫פשוט תקנה, בן אדם.‬
‫אי אפשר לעשות כסף בלי לקחת סיכונים.‬
‫למה אתה לא מבין את זה?‬
‫בבקשה, מותק.‬
‫תזכור, מי שלא מהמר לא יכול לנצח.‬
‫בבקשה. בסדר.‬
‫בסדר, אני יודע.‬ ‫-קח.‬
‫קח קצת.‬
‫בסדר, בטח. תקנה גם את המטבעות הקטנים.‬
‫קנה "ריפל" וכל זה. בסדר.‬
‫אם נעשה את זה…‬
‫אני מבין.‬
‫אז בוא נעשה את זה.‬
‫הוא תמיד בטלפון?‬
‫אני מבין, מר הקטאן.‬ ‫-הוא עסוק היום.‬
‫אני לא יודעת למה.‬ ‫-הוא מדבר רק על כסף.‬
‫האמת שיש לו לב גדול, אתה יודע?‬
‫באמת? כמה הוא עלה?‬
‫בחייך!‬ ‫-אבל…‬
‫אבל השימוע של "ריפל" בבית המשפט‬ ‫הוא בתשעה בפברואר…‬
‫הלו? סליחה, הקליטה הייתה גרועה.‬
‫דיברת על סוף פברואר.‬ ‫אני מבין. תודה רבה, אדוני.‬
‫נדבר אחר כך. להתראות.‬
‫הלו?‬
‫יש לך דקה לדבר, גבר?‬
‫מי זה?‬ ‫-זה פירט, מהמושב האחורי.‬
‫לא הייתה לי ברירה.‬ ‫-יפה!‬
‫תראה את הפרצוף שלך. זה הגיע לך.‬
‫עשית את זה יפה, אני מודה.‬
‫מה קורה?‬
‫בוא נלך.‬
‫אנחנו באמת הולכים לעשות יוגה, מלדה?‬ ‫-כן.‬
‫במשך שלושה ימים?‬ ‫-כן!‬
‫זה לא פסטיבל?‬ ‫אפשר פשוט לצפות באחרים. בבקשה.‬
‫רק תבטיח לה שתלך לשיעור הראשון,‬ ‫כמו שאני הבטחתי.‬
‫מי זה?‬
‫סרהאט.‬
‫מה?‬ ‫-תראה,‬
‫אם לא תשאיר את הטלפון שלך,‬ ‫אני נשבעת שאהרוס אותו!‬
‫בסדר.‬
‫תירגעי.‬
‫תזכרי, באנו לעשות מדיטציה.‬
‫פשוט תירגעי.‬
‫אני הולך. להתראות, אל תאחרו.‬
‫באנו לעשות מדיטציה?‬ ‫-כן.‬
‫מה זה המקום הזה בדיוק?‬
‫מלדה, בואי פשוט נדבר על הכסף,‬ ‫כדי שאוכל לעזוב מחר, בבקשה.‬
‫אל תהיה מגוחך, פירט.‬
‫פשוט תחיה את הרגע לשם שינוי, בבקשה! בסדר?‬
‫פשוט תשכח מהכול ובוא איתי, בבקשה.‬
‫הלילה הראשון הוא רק כיף וריקודים בכל מקרה.‬
‫השיעור רק בזריחה.‬
‫בזריחה?‬ ‫-כן.‬
‫באיזו שעה?‬
‫כפי שרובכם יודעים,‬
‫הכול תמיד מתחיל בכוונה.‬
‫הכוונה היא זאת שמניעה את המאמץ.‬
‫אז בואו נקדיש את היום‬
‫לניקוי מוחלט של הנשמות שלנו מזמן ומחומר.‬
‫בואו נתחיל בשירת המנטרה שלנו.‬
‫אני אסביר את המשמעות שלה,‬
‫כדי שחברינו החדשים לא יהיו מבולבלים.‬
‫כל הדברים והאנשים כאן‬
‫מורכבים מאדמה ומאור.‬
‫אדמה ואור בלבד.‬
‫אל תחשבו על שום דבר אחר.‬
‫טוב, בואו נתחיל עם "נירוונה שטקאם".‬
‫מחיאות כפיים לחברים שלנו‬ ‫שילוו אותנו במוזיקה הנהדרת שלהם:‬
‫יוסוף, לידיה והקירטאן שלנו.‬
‫אני אתרגם את המילים.‬
‫"אני לא הראש‬
‫אני לא האינטלקט‬
‫אני לא המצפון.‬
‫אני לא השמיים‬
‫אני לא פני האדמה‬
‫אני לא הגוף‬
‫אני לא הנשימה‬
‫אני לא הנודע, ולא הלא נודע‬
‫אני לא הנראה, ולא הבלתי נראה"‬
‫אני כבר מרגישה טוב יותר‬ ‫בזכות המקום הזה, אתם יודעים?‬
‫מה איתכם?‬
‫זאת אומרת… "אני לא שום דבר"…‬
‫התרגום לטורקית קשה יותר להבנה‬ ‫מאשר הגרסה ההודית.‬
‫מה היה השם הזה? "נירוונה שקיטאן"? "שקאטן"?‬
‫באמת לא הבנת את זה?‬
‫ואת?‬
‫סרהאט, מתוק, בוודאי שהבנתי.‬
‫הכול מורכב מאדמה ומאור. מה יש לא להבין?‬
‫בנוסף, היוגי הזאת מאוד מפורסמת.‬
‫היא יודעת לדבר עם המתים וכאלה.‬
‫עם המתים?‬ ‫-כן.‬
‫זה פשוט מגוחך.‬
‫אתה לא חייב להאמין.‬
‫"אני לא הנודע ולא הלא נודע", מה זה אומר?‬
‫פירט, הצלחת להבין את זה?‬
‫לא, אבל הקול שלה היה מהפנט.‬
‫מה?‬ ‫-הבנתם את הרעיון לפחות? לא.‬
‫היא אומרת שאנחנו צריכים‬ ‫לנתק את עצמנו מהעולם החומרי, ו…‬
‫היא אומרת שאנחנו צריכים לשחרר את נפשנו‬ ‫מהעולם החומרי לשלושה ימים.‬
‫מה יש לא להבין?‬
‫אתם בטוח מסוגלים לתפוס את זה, בחייכם!‬
‫פשוט תהיו רוחניים לרגע, זה הכול.‬
‫למה היא כועסת? חכי רגע!‬
‫אל תדאגי, אימא.‬
‫אני שמחה מאוד.‬
‫אני אוהבת את חיי, ואני לא חוזרת.‬
‫למה את מתנהגת ככה?‬
‫בחייך, אימא.‬
‫למה את בכלל בוכה?‬
‫אימא, למה את כל כך מתעצבנת‬ ‫מדברים שלא מעצבנים אותי?‬
‫לא.‬
‫לא, אימא.‬
‫אני לא רוצה לדבר איתו. לא…‬
‫אני לא רוצה, אימא.‬
‫אני לא רוצה לדבר איתו, אימא!‬
‫לעזאזל!‬
‫בבקשה, אל תטרח.‬
‫אני אמצא אותו.‬ ‫-חבל שזרקת אותו.‬
‫הוא נחת איפשהו כאן, אבל…‬
‫אולי תיתני לי את המספר שלך?‬ ‫אני אתקשר ונשמע אותו.‬
‫בטח, בסדר.‬
‫זה יהיה מדהים, תודה.‬
‫בבקשה.‬
‫הוא על שקט?‬ ‫-לא, הוא יצלצל.‬
‫הוא לפחות יאיר, אני מניחה.‬
‫אני שומע אותו. הינה!‬
‫הינה.‬ ‫-יופי.‬
‫תודה.‬
‫את בסדר?‬ ‫-כן, אני מרגישה יותר טוב.‬
‫לפחות לא זרקתי אותו לים.‬
‫שמעתי אותך שרה שירים שלווים הלילה,‬
‫אבל עכשיו…‬
‫כן.‬
‫שם אנחנו מי שאנחנו רוצים להיות, אבל כאן…‬
‫כן.‬
‫אני פירט.‬
‫חשבתי שכדאי שאגיד לך את שמי.‬
‫תוכלי לזרוק אותו בכל פעם שתכעסי.‬
‫אני לידיה.‬
‫לידיה.‬ ‫-כן.‬
‫רק אל תזרוק אותו לים.‬
‫שוב, תודה.‬ ‫-את…‬
‫כמה את מתקדמת?‬
‫אני שואל בקשר ליוגה.‬ ‫-אה.‬
‫האמת שאני מוזיקאית.‬ ‫-אני מבין.‬
‫לפעמים יש לנו הופעות באירועים כאלה.‬
‫אני מבין.‬
‫לא משלמים הרבה, אבל זה נחמד.‬
‫גם לא צריך לשלם על הלינה.‬
‫את יודעת מה? אני…‬
‫רציתי לנגן על דרבוקה כשהייתי ילד.‬
‫כלי הקשה עדיין לא הומצאו בשכונה שלנו,‬ ‫אז לא יכולתי לבחור במשהו מגניב יותר.‬
‫אז מה קרה?‬
‫כשגדלת, אני מתכוונת.‬
‫אז…‬
‫סגרתי את החברה שלי לפני יומיים.‬ ‫-הבנתי.‬
‫היינו מעלים מודעות…‬ ‫אז סוכנות מודעות, בערך.‬
‫אז גדלתי והפכתי לבעל חוב.‬
‫אני מבינה.‬
‫כן.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני אהיה בוטה.‬
‫אתה לא נראה כמו יוגי.‬
‫למה אתה כאן?‬ ‫-אני…‬
‫אני כאן כדי למצוא שלווה דרך היוגה.‬
‫חברה שלי הכריחה אותי.‬ ‫-הכריחה אותך?‬
‫זה מסובך, אבל בגדול אני עושה יוגה‬ ‫כדי שאוכל לבקש כסף.‬
‫אני מבינה. זה באמת נשמע מסובך.‬
‫כן.‬ ‫-לידיה!‬
‫כן? בוא.‬
‫שלום.‬
‫אני יוסוף.‬
‫פירט.‬ ‫-היי.‬
‫שוב תודה.‬
‫בשמחה.‬ ‫-נחמד להכיר אותך.‬
‫להתראות.‬ ‫-להתראות.‬
‫איפה היית?‬ ‫-בסביבה. מה קורה?‬
‫הייתי ממש מעבר לפינה.‬
‫מה עשית?‬
‫פירט.‬
‫אין כאן בשר, אחי.‬ ‫-מה?‬
‫אין בשר בתפריט.‬
‫אז מה? זה בסדר.‬
‫לא רק היום, אלא בכלל!‬
‫בכלל?‬ ‫-כן.‬
‫אבל למה?‬ ‫-זה בולם קיבולת נפשית, מסתבר.‬
‫קבב איסקנדר?‬
‫כן, אחי.‬
‫סרהאט, תקשיב.‬ ‫-כן?‬
‫אתה מבין בביטקוין?‬ ‫-כן.‬
‫אנשים מספרים לי על זה,‬ ‫אבל אני עדיין לא מבין.‬
‫איך זה עובד?‬
‫אני אסביר לך מה זה ביטקוין.‬
‫מה זה כסף?‬
‫-הוא התחיל בשאלה הזאת,‬
‫והמשיך כל הלילה.‬ ‫לא יכולתי אפילו לבקש ממנו כסף.‬
‫שום דבר שמושג במאמץ מוגזם‬ ‫לא יכול להביא לכם אושר.‬
‫צריך פשוט להיות שם.‬
‫לא צריך לנסות כל כך חזק.‬
‫אנחנו לא צריכים להקריב על מנת להגיע ליעד.‬
‫יעדים משעבדים אותנו.‬
‫כשאנחנו מגיעים ליעד,‬
‫אנחנו מבינים שבזבזנו את חיינו‬ ‫על דרך שסללה השאיפה.‬
‫במאמץ להגיע אל היעד,‬
‫פספסנו את החלק היקר ביותר,‬
‫המסע עצמו.‬
‫להגיע לאן שאנחנו רוצים כמה שיותר מהר.‬
‫זה מה שאנחנו רוצים.‬
‫רק כשתוכלו להביט במראה‬
‫ולהגיד "אני אוהב אותך" מעומק הלב,‬
‫תהיו מוכנים לאהוב אדם אחר.‬
‫פשוט תסתכלו בתוככם.‬
‫תמיד תסתכלו בתוככם.‬
‫די לבהות באחרים.‬
‫פשוט תסתכלו בתוככם.‬
‫מייד הסתכלתי בתוכי ונזכרתי.‬
‫היה לי חובות בסך 150 אלף לירות.‬
‫יש לי הודעה משונה.‬
‫אף פעם אל תשכחו‬ ‫שההיסטוריה לא חוזרת על עצמה,‬
‫אלא שהיא פשוט מעגל.‬
‫לכן השמיים אומרים לנו מה עומד לקרות.‬
‫ולאחרונה,‬
‫הכוכבים לא נותנים לנו חדשות טובות.‬
‫אנחנו עומדים בפני ימים מטרידים מאוד.‬
‫זה יימשך זמן רב.‬
‫אבל כשזה יסתיים,‬
‫אבדון האהבה יגיע אלינו.‬
‫אלה שמחפשים את האמת יתאחדו ביום הזה.‬
‫הסימנים חשובים.‬
‫חשוב גם להבין שסימן הוא סימן.‬
‫אלה ששוחים עם הזרם‬
‫יגיעו בלי לנסות.‬
‫אבל האחרים‬
‫ימשיכו להילחם נגדו.‬
‫להתראות.‬
‫נתראה באבדון האהבה.‬
‫אז מה הולך לקרות?‬
‫לא יודע, אבל אני משתף פעולה‬ ‫כדי שהיא לא תכעס.‬
‫מה…‬ ‫-למען השם!‬
‫פשוט תשתקו! גם אני חושבת.‬
‫את חושבת?‬
‫"יש דרך‬
‫אבל היא מלאה במלכודות‬
‫יש דרך אחרת‬
‫אבל אסור לחזור לאחור‬
‫קרוב לים‬
‫אבל רחוק מהעולם‬
‫קרוב לים‬
‫אבל רחוק מהעולם‬
‫בוא פשוט ניכנע‬
‫בלי לנסות לאלץ את זה‬
‫את, הנבונה‬
‫ואני, האיש העייף‬
‫בוא נמצא לעצמנו מקום‬
‫רחוק מהעולם‬
‫בוא נמצא לעצמנו מקום‬
‫רחוק מהעולם‬
‫אנחנו מכוונים שוב לכוכבים‬
‫והחיים ממשיכים‬ ‫פרק אחרי פרק‬
‫כבר הספיק לי‬ ‫אצא לחופשה שלי‬
‫בוא נמצא לעצמנו מקום‬
‫רחוק מהעולם‬
‫יש עוד המון שלא הצלחתי לעשות‬
‫אני גם לא מסופק וגם אשם‬
‫הצל אותי מהעיר הזאת‬
‫בוא נמצא לעצמנו מקום‬
‫רחוק מהעולם‬
‫בוא נמצא לעצמנו מקום‬
‫רחוק מהעולם"‬
‫בן אדם, פשוט תקשיב לי.‬
‫פשוט תוציא צו מכירה.‬
‫אל תתקשר אליי. רק תחכה.‬
‫תחכה, גבר.‬
‫הבשר מדהים. רוצה קצת?‬
‫פירט, אתה רוצה קצת?‬
‫ואת?‬ ‫-לא.‬
‫איך שתרצו.‬
‫אבל הוא ממש טעים.‬
‫עבר כל כך הרבה זמן, אני רועד.‬
‫זה מדהים.‬ ‫-אתה מגזים.‬
‫הלו?‬
‫מה עשית בקשר לבניין בטופאנה?‬
‫תמצא את הבעלים! מה זה אתה לא יכול? קדימה!‬
‫טוב, אתקשר אליך אחר כך. אני חייב לנתק.‬
‫מישהו מתקשר אליי. בסדר.‬
‫הלו?‬
‫היי, סרהאט, זה פירט.‬
‫יפה!‬
‫איך שוב נפלתי בזה?‬ ‫-בבקשה אל תנתק.‬
‫זה עדיף לשנינו ככה. אנחנו חייבים לדבר.‬
‫אני…‬
‫אני צריך כסף. תהיתי אם תוכל לעזור לי.‬
‫זה מה שרציתי לשאול. בכל מקרה, לא חשוב.‬
‫בוא נעמיד פנים שלא התקשרתי אליך. סליחה.‬ ‫-טוב, כמה אתה צריך?‬
‫הרבה.‬
‫אני צריך הרבה, אבל…‬
‫כמה אתה יכול להלוות לי?‬
‫כמה החוב?‬
‫מלדה לא אמרה לך?‬ ‫-אמרתי.‬
‫היא אמרה.‬ ‫-אז למה אתה שואל?‬
‫אתה סתם גורם לי להרגיש רע.‬ ‫-תראה, הכסף שלי במקום אחר.‬
‫הוא בפיקדון זמני. לכן אני…‬
‫אבל אלווה לך 10,000.‬ ‫-שלושים.‬
‫מה?‬ ‫-בוא נסגור על 30 אלף.‬
‫כדי שנוכל לפחות לשלם לעובדים. נכון, פירט?‬
‫סרהאט, בחייך.‬
‫חלק מזה יחזור אלינו באופן מיידי.‬
‫אני מדברת על המשכורת שלי.‬ ‫-שלושים?‬
‫זה לא קצת הרבה?‬
‫טוב. בסדר. שיהיה שלושים אלף.‬ ‫אעביר לך את הכסף כשנגיע הביתה, גבר.‬
‫בן אדם, תודה רבה.‬
‫אתקשר אליך אחר כך.‬
‫תתקשר אליו?‬ ‫-איזו בדיחה.‬
‫יש לו גם בדיחות.‬
‫מה שלומך, אימא?‬
‫אני בסדר. מה שלומך, ילד שלי?‬
‫אני בסדר, אימא. אין לי תלונות.‬
‫יופי. העיקר שאתה בסדר.‬
‫תני לי מספר בין אחת ל-40.‬
‫אני לא טובה במספרים.‬
‫תבקש מהבן שלך.‬
‫הייתי מבקש ממנו בכל מקרה.‬ ‫-אוי, אתה…‬
‫הלו?‬
‫אבא, חכה רגע.‬
‫מה קורה?‬
‫תן לי מספר בין אחת ל-40.‬
‫אבא שלך מבקש?‬ ‫-ברור.‬
‫אתה בסדר?‬
‫תן לי לסכם את זה על סולם בין אחת ל-40.‬
‫אפס.‬
‫יופי. בוא למשרד שלי מחר על הבוקר.‬
‫העבודה לא מתאימה לי, אירפאן.‬ ‫-שתוק, גבר.‬
‫פשוט תבוא, בחייך. אני אחכה לך.‬
‫הלו? שלושים ושתיים, אבא.‬
‫שלושים ושתיים? נחמד.‬
‫שלושים ושתיים. הינה.‬
‫דבר ראשון, אתה לא במצב לזלזל באף עבודה.‬
‫דבר שני, הם יעקלו את הדברים שלך.‬
‫זה לא יכול להיות דבר שני. זה אותו דבר.‬ ‫-מה?‬
‫שום דבר. תמשיך.‬
‫אתה לא ממש מבריק, אבל אתה נראה טוב.‬
‫אתה יכול לפתות אותם להיכנס לזה.‬
‫הורפאים ייתנו מרשמים של התרופות שלנו,‬
‫ולא של המתחרים שלנו.‬
‫זה כל מה שתצטרך לעשות.‬
‫תשתמש בחומר קידום המכירות שלך היטב.‬ ‫כל מוסד בריאות במדינה הזאת‬
‫צריך שלוח השנה שלנו יהיה על השולחנות שלו.‬
‫יש לנו גם את הדברים האלה לטלפון.‬
‫אתה יודע, המחזיקים העגולים האלה.‬
‫הם מחזיקים את הטלפון.‬ ‫אם הרופאים לא יהיו בקטע,‬
‫פשוט תן להם כמה עטים ותלך.‬
‫תמשיך למקום אחר.‬
‫בייגל?‬
‫לא, תודה.‬ ‫-תאכל קצת.‬
‫אכלתי ארוחת בוקר.‬ ‫-אתה שבע?‬
‫יש לנו מחר כנס במרמריס. תארוז תיק.‬
‫- בריאות לפני הכול‬ ‫AJN תרופות -‬
‫אורחים יקרים, ברוכים הבאים לכנס שלנו.‬
‫השנה, כל נציגינו,‬ ‫על מנת להביא את המותג שלנו לפסגה…‬
‫מכיוון שכמה מהקולגות שלנו‬ ‫עובדים קשה יותר מאחרים…‬
‫מספר המכירות השלישי הכי גבוה…‬
‫הם עשו כל שביכולתם.‬
‫אני רוצה להזמין את מר באשיר פוליה לבמה.‬
‫אני מאחלת לכם עוד הצלחה.‬
‫פריט?‬
‫לא פריט.‬
‫פירט!‬
‫כן!‬
‫אני שמח שלא זרקת את השם שלי.‬ ‫-ברור. מה שלומך?‬
‫אני בסדר, ואתם?‬
‫אנחנו בסדר. אנחנו רק עובדים.‬
‫אנחנו מנגנים בלובי של המלון היום.‬
‫הפגישה הראשונית לא חשובה בכל מקרה.‬
‫היא מקרית בלבד.‬
‫אבל השנייה חשובה. זו סינכרוניות.‬
‫מי אמר את זה? זה לא נשמע כמוך.‬ ‫-סבתא שלי.‬
‫זאת תובנה נחמדה.‬ ‫-נכון? תודה.‬
‫אז למה אתה כאן?‬
‫התחלתי לעבוד בחברת תרופות.‬
‫זה ירח הדבש של המוכרים, כנראה.‬
‫נחמד.‬
‫מה אתם מוכרים?‬
‫אילו מחלות אתם מרפאים?‬
‫אתה יודע, אולקוס, צרבת…‬
‫גם משככי כאבים.‬
‫יש לנו הכול.‬
‫זה לא נשמע טוב, נכון?‬
‫זאת אומרת…‬
‫אני רק מנסה.‬ ‫-מנסה?‬
‫מנסה, כן.‬
‫אני עדיין לא מבין את זה, את יודעת?‬
‫איך משיגים משהו בלי לנסות?‬
‫מה אתה רוצה להשיג?‬
‫לחם.‬
‫אתם יודעים, פרנסה.‬
‫אפשר לשאול אותך משהו?‬
‫אתה אוהב את העבודה שלך?‬
‫את יודעת, רק הכרנו, אז…‬
‫מה עשית קודם?‬ ‫-הייתה לי סוכנות.‬
‫מכרתי מודעות אבל.‬ ‫-מודעות אבל?‬
‫אלה שמופיעות בעיתונים.‬
‫"אובדננו הנורא…‬
‫משהו."‬ ‫-ברצינות?‬
‫זה ממש חמוד.‬ ‫-טוב… חמוד?‬
‫אני מצטערת, זה…‬ ‫-ברצינות…‬
‫אנחנו ממש מצטערים.‬ ‫-כן, זה לא מצחיק.‬
‫סליחה שאנחנו צוחקים.‬
‫זה בסדר. ארוויח כסף אם תמותו מצחוק.‬
‫לפחות פעם הייתי מרוויח.‬ ‫-בדיוק.‬
‫לא עוד.‬
‫בכל מקרה, אנחנו צריכים ללכת.‬ ‫יש לנו בדיקת סאונד להופעה הערב.‬
‫איפה?‬ ‫-יש חוף בדרך ליער.‬
‫נהיה שם הערב. בוא אם יהיה לך זמן.‬
‫אני לא יכול. יש הערב איזה אירוע ענק.‬
‫האדיזה וביג'ט אוזטורק יהיו שם.‬ ‫-ואו.‬
‫הבנתי, אנחנו לא כוכבים גדולים מספיק.‬
‫זה לא ככה! הנוכחות שם חובה.‬ ‫-לא, אני מבינה.‬
‫רק תחשוב על זה.‬
‫להתראות.‬ ‫-ביי.‬
‫אני חושבת שיכול להיות‬ ‫שגם הפגישה השנייה היא לא החשובה.‬
‫לדעתי זאת השלישית.‬
‫הלו?‬
‫מר פירט, המפרקים שלי כואבים נורא.‬
‫מה התרופה בשבילי?‬
‫להיפרד מסרהאט.‬
‫מצחיק מאוד.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫לא הרבה.‬
‫את זוכרת את הבחורה ההיא‬ ‫מריטריט היוגה? הזמרת?‬
‫כן.‬ ‫-נתקלתי בה היום.‬
‫באמת? נו?‬
‫יש להם הופעה גדולה כאן הערב.‬
‫היא הזמינה אותי, אבל…‬ ‫-כן?‬
‫יש איזה אירוע ענק של החברה.‬
‫יפטרו אותי אם לא אבוא.‬ ‫-זה מבאס.‬
‫קוראים לה לידיה, את יודעת?‬ ‫-מה? לידיה?‬
‫בטח קשה לא לרדוף אחרי בחורה בשם לידיה.‬
‫נכון.‬
‫אז אל תחשוב.‬
‫תעשה מה שמשמח אותך.‬
‫הבנתי. אז את אומרת‬ ‫שאני צריך ללכת בעקבות הלב שלי?‬
‫בדיוק. או שפשוט תיקח את הלב שלך‬ ‫למקום אליו תלך.‬
‫זה אותו דבר.‬
‫טוב, מותק. נשיקות.‬
‫תודיע לי, טוב?‬ ‫-בסדר.‬
‫תודה.‬
‫ביחד עכשיו.‬
‫איסטנבול הייתה פעם עיר‬ ‫שמלאה באנשים שאהבו אותי.‬
‫בדיוק סיימתי ללמוד באוניברסיטה,‬ ‫הייתי שאפתן, נחוש.‬
‫העסק היה בסדר גמור, הכול הלך חלק.‬
‫גם חיי הלילה היו כיפיים.‬
‫ואז,‬
‫זה פשוט נעצר.‬
‫ואז זה הלך לאחור.‬
‫ואז הגעתי ממש לתחתית.‬
‫ואז ירדתי אפילו יותר נמוך.‬
‫יותר נמוך?‬
‫אני בחובות גדולים.‬
‫ומכיוון שבאתי להופעה שלכם,‬ ‫כבר אין לי עבודה.‬
‫אין מה לעשות, נכשלתי.‬ ‫לא הצלחתי לעשות את זה.‬
‫מה הייתה המטרה שלך?‬
‫להיות עשיר?‬
‫לא יודע. אתה הולך למסעדה,‬ ‫ורואה את השולחן הכי טוב שם.‬
‫אף פעם לא ישבתי בשולחן הזה.‬ ‫-באסה.‬
‫אפילו לא פעם אחת!‬
‫זאת הייתה המטרה שלך? ברצינות?‬
‫בשביל מה אנחנו חיים בכלל?‬
‫יש את העשירים,‬
‫יש את המפורסמים, ויש את האליטה.‬ ‫הם יושבים בתאים פרטיים במסעדה, ואנחנו…‬
‫מה יש בתאים הפרטיים?‬ ‫-יש להם בקבוקים בקרח, גבר.‬
‫יש להם כיסאות יפים.‬ ‫-בכל מסעדה יש כיסאות, גבר.‬
‫בלי צחוק, אני לא יודע…‬ ‫את זוכרת את ריטריט היוגה?‬
‫כן.‬ ‫-האישה אמרה משהו על…‬
‫"האישה"?‬
‫היא לא הייתה אישה?‬ ‫-היא הייתה.‬
‫זה בסדר, תמשיך.‬ ‫-היא דיברה על לנסות.‬
‫זה גרם לי לחשוב.‬
‫זאת אומרת…‬
‫אני רעב.‬
‫בואו נלך לאכול כריך.‬ ‫יש כאן איזה מקום מפורסם.‬
‫כי אני מדבר יותר מדי?‬ ‫-לא, בחייך!‬
‫אני נשבעת שזה לא העניין. קדימה.‬
‫אנחנו הולכים?‬ ‫-כן.‬
‫קח את זה.‬
‫לכו.‬
‫תודה, אני מניחה.‬
‫בואי.‬
‫רגע.‬
‫אני בסדר.‬ ‫-לאט לאט.‬
‫אני לא יכול להשאיר את שניכם לבד.‬ ‫-רגע!‬
‫קדימה, גבר.‬ ‫-רגע.‬
‫למה לא החזקת אותה, גבר?‬
‫סמכתי עליך, ונתת לה ליפול.‬
‫נהיה בקויג'יז מחר, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫ואז בפתיח, גוצ'ק, אורטצ'ה. אנחנו עמוסים.‬ ‫-כדאי שנישן כאן הלילה, או שפשוט נמשיך?‬
‫בואי נלך. זה רק שעה מכאן.‬ ‫-בסדר.‬
‫מה תעשה?‬
‫שום דבר.‬
‫אין לי תוכנית, לשם שינוי.‬
‫ולא תכלית.‬
‫זה מדהים. סוף סוף אתה חופשי.‬
‫נכון.‬
‫בקרוב אהיה חופשי גם מהרכוש שלי.‬ ‫-בחייך, למי אכפת?‬
‫אנחנו לא הבעלים של שום דבר בכל מקרה.‬
‫אבא שלי היה אומר,‬
‫"רכוש הוא לא מה שאתה נהנה ממנו,‬ ‫אלא מה שאתה אחראי עליו".‬
‫כשהוא עוד היה בחור מתוק.‬
‫אם אין לך מה לעשות, פשוט בוא איתנו.‬
‫כן!‬
‫פשוט תצטרף.‬ ‫תוכל לחזור לחיים המאושרים שלך מדלאמן.‬
‫בדיוק. אולי אפילו ניתן לך לנגן בדרבוקה.‬
‫דרבוקה?‬
‫כן.‬
‫אתה לא יודע. הוא רצה לנגן כשהוא היה ילד.‬
‫באמת?‬ ‫-לא, אחי.‬
‫זאת אומרת, כן, אבל…‬ ‫-בחייך!‬
‫קדימה.‬
‫אולי יוסוף יוכל ללמד אותך‬ ‫לנגן על כלי הקשה, נכון?‬
‫נראה.‬
‫איפה אתה? למה אתה לא עונה?‬
‫אני מצטער, גבר. שתיתי יותר מדי.‬
‫איפה אתה?‬
‫אני לא יכול לעשות את זה.‬ ‫העבודה הזאת לא בשבילי.‬
‫אבל תודה על הכול. אני עוזב.‬
‫בסדר, אני מניח.‬
‫נתראה באיסטנבול.‬
‫יש לך כסף?‬ ‫-יש לי כרטיס אשראי גוסס.‬
‫בסדר. אני אעביר לך קצת.‬
‫כפיצויים.‬
‫תודה רבה.‬
‫תודה.‬ ‫-שמור על עצמך.‬
‫הארנק שלי!‬
‫היא רק ניסתה לשיר, גבר.‬
‫זה היה כיף!‬ ‫-הוא כל הזמן הגיש ורדים.‬
‫שלוש פעמים!‬ ‫-הוא נשך לו את הראש!‬
‫מה הייתי אמור לעשות?‬
‫אני חדש בתיפוף בכל מקרה.‬ ‫-אתה יודע מה?‬
‫הכנסת לו יפה. אתה יודע…‬
‫למה הפרדת? היית צריך לתת לו להמשיך.‬
‫אבל היה לי ממש כיף!‬
‫היי, כבר הגענו?‬
‫הינה זה.‬
‫צאו, קדימה.‬
‫מאסום!‬
‫חמודה שלי!‬
‫בואי, מותק.‬
‫הינה, מתוקה.‬
‫הינה, חמודה. תראי מי כאן.‬
‫מאסום, זה פירט. לכי אליו.‬
‫היי, מר מאסום.‬
‫גברת.‬
‫גברת?‬ ‫-כן.‬
‫היי, גברת מאסום.‬
‫אפשר לעזור לך?‬
‫איפה באנו?‬ ‫-מי?‬
‫באנו.‬
‫טעית במקום. אין כאן באנו.‬
‫מי אתה?‬
‫אני אשאל אותך אותה שאלה. מי אתה?‬
‫מי זה?‬
‫איך קוראים לך?‬
‫לידיה.‬ ‫-לידיה?‬
‫בחרת שם זר?‬
‫הוא לא זר.‬
‫שינית את השם של אימי המנוחה, הא?‬
‫לא שיניתי את השם של אף אחד.‬
‫רק את שלי.‬
‫השם שלה הוא עדיין באנו.‬
‫את…‬
‫חיה עם שני הבחורים האלה, באנו?‬
‫כן.‬
‫כי הם חברים שלי, אבא.‬
‫את נהנית להתעלל בנו או משהו?‬
‫לא אכפת לך מאימא שלך?‬
‫אנחנו תמיד נבוכים‬ ‫כשקרובי משפחה שואלים עלייך.‬
‫אנחנו כל הזמן משקרים לאנשים. מה עשינו לך?‬
‫הכינו אותך? קיללנו אותך? הרעבנו אותך?‬
‫למה את עושה לנו את זה?‬
‫אני לא עושה לכם שום דבר, אבא.‬
‫אני רק רוצה לעשות דברים בדרך שלי,‬
‫אבל אתה לא מבין את זה.‬
‫את צודקת. אני לא מבין את זה.‬
‫אני לא מבין מה הבת שלי עושה‬ ‫בבקתה עם שני בחורים אקראיים.‬
‫תגידי לי, מותק. אני באמת לא מבין את זה.‬
‫טוב, אתה מוכן להגיד לי‬ ‫למה אתה מעליב את חברים שלי?‬
‫באנו, תראי, אני מנסה לשמור על רוגע כאן.‬
‫ואתה נכשל.‬
‫אל תתגרי בי!‬
‫מאסום.‬
‫בואי הנה.‬
‫בואי, מותק.‬
‫אני אעשה לך היכרות.‬
‫זה בהצ'ט, אבא שלי. זאת מאסום.‬
‫הוא לא אוהב כלבים, אל תיקחי את זה אישית.‬
‫אוי, מותק.‬ ‫-תראי, באנו,‬
‫גרמת לי להגיע עד כאן.‬
‫אתה רוצה?‬
‫לא, תודה.‬
‫אתה יודע מה? אני אשתה.‬
‫יוסוף, תודה רבה, מותק.‬
‫אתה האדם הכי טוב שהכרתי אי פעם. תודה.‬
‫אולי קפה?‬
‫קפה טורקי, או…‬ ‫-אני אשתה תה.‬
‫בבקשה.‬
‫באמת פגעת בנו.‬
‫פצעת אותנו.‬
‫אבל תוכלי לתקן את זה אם תרצי.‬
‫איך?‬
‫תפסיקי עם העמדת הפנים הזאת של "לידיה".‬
‫תארזי את החפצים שלך ותיכנסי למכונית,‬
‫וניסע הביתה ביחד.‬
‫תהפכי להיות שוב אדריכלית.‬
‫תהיי שוב באנו האחת והיחידה שלנו,‬
‫בדיוק כמו שהיית לפני כמה שנים.‬
‫את מוכנה להיכנס כבר למכונית?‬
‫אבא, אני…‬
‫זאת הפעם הראשונה שאני מרגישה כל כך מאושרת‬ ‫מאז שעזבתי את הבית.‬
‫לא עשיתי שום דבר…‬
‫שאתה או אני צריכים להיות מאוכזבים ממנו.‬
‫אני לא יודעת,‬ ‫אולי יום אחד תקבלו את לידיה, אבל אני…‬
‫כבר נפרדתי מבאנו.‬
‫כדאי שגם אתם תיפרדו.‬
‫טוב,‬
‫אז כדאי שתדעי…‬
‫שכבר אין לך משפחה.‬
‫את כבר לא הבת שלנו…‬
‫לידיה.‬
‫פעם אחת תעזוב בלי לשבור משהו.‬
‫- מרכז מחקר והצלה של צבי ים -‬
‫- ברוכים הבאים -‬
‫פגשתי אותה. היא מדהימה.‬
‫מי?‬ ‫-קפטן ג'ון.‬
‫האישה שגילתה והצילה את צבי הקרטה קרטה.‬
‫היא בת למשפחה בריטית.‬
‫לפני 35 שנה,‬
‫היא משאירה הכול מאחור‬ ‫ומפליגה לכאן בעצמה על סירה קטנטנה.‬
‫ואו.‬ ‫-לפני שהגיעה לכאן, היא חיה בשלוש יבשות.‬
‫עכשיו היא גרה כאן.‬
‫זו התחנה האחרונה שלה. המסע שלה ממשיך כאן.‬
‫זה לא מדהים?‬
‫אנשים שאין להם אומץ לעשות דבר כזה‬ ‫לא צריכים להגיד "אני חי את החיים".‬
‫למרבה המזל, אבא שלה לא בא לחפש אותה.‬ ‫-אתה אידיוט.‬
‫ההורים שלנו בטח היו אומרים,‬ ‫"מה תעשי עם צבים?"‬
‫אלה לא סתם צבים. אלה קרטה קרטה, אבא.‬
‫למה החזרה? אי אפשר פשוט לקרוא להם קראטה?‬
‫"קראטה"?‬
‫התכוונתי לקרטה.‬ ‫-קרטה קרטה.‬
‫איך שניכם הכרתם?‬
‫אליף הכירה בינינו.‬
‫אליף?‬
‫חברה שלי.‬ ‫-הבנתי.‬
‫נפרדתם?‬
‫לא.‬
‫היא איננה.‬
‫גרנו אז באניטפה.‬
‫באנקרה.‬
‫היינו ביחד שבע שנים.‬
‫פתאום היא חלתה מאוד.‬
‫לא ראינו את זה בא.‬
‫היא דעכה כל כך מהר.‬
‫ואז היא מתה.‬
‫אז התחלתי להתאבל.‬
‫חברים שלי ניסו לנחם אותי.‬
‫אבל כשהמשכתי להתאבל ולהתאבל,‬
‫הם עזבו, אחד אחרי השני.‬
‫רק לידיה נשארה לי.‬
‫אנחנו מופיעים ביחד מאז. בלי ביטוח או משהו.‬
‫כבר סיימת להתאבל?‬
‫היא תמיד איתי.‬
‫אני מקדיש לה כל שיר.‬
‫אם היא אי פעם תעזוב אותי…‬
‫כלומר, אם אי פעם ניפרד…‬
‫אפסיק להתאבל.‬
‫לא תגיד לי שכדאי לי להשתחרר ממנה?‬
‫כן.‬
‫הגישה שלי קצת שונה.‬
‫אני חי עם המתים.‬
‫מה אתה מרגיש כלפי לידיה?‬ ‫-מה?‬
‫מה אתה מרגיש כלפי לידיה?‬
‫מה הכוונה?‬ ‫-בחייך, גבר, פשוט תגיד לי.‬
‫השאלה היא מה היא מרגישה כלפיי.‬
‫שנלך לשאול אותה?‬
‫שתוק.‬
‫לא קר לכם?‬ ‫-כן, אני נשבע שאנחנו קופאים. נורא קר.‬
‫כן?‬
‫ראית? היא כזאת אימא! היא זרקה את זה עליי.‬
‫אוי, בחייך. הינה.‬ ‫-תודה.‬
‫תודה.‬ ‫-בבקשה.‬
‫הינה.‬
‫אני חושבת שהשיר הכי טוב‬ ‫שהוא הקדיש לאליף הוא "לחיות בלעדייך".‬
‫נגן אותו.‬
‫מאסום!‬
‫בואי הנה.‬
‫"אני לא זוכר איך לשכוח‬
‫או איך להתחיל מחדש‬
‫אני כבר לא רוצה‬
‫לחיות בלעדייך‬
‫אני לא זוכר איך לשכוח‬
‫או איך להתחיל מחדש‬
‫אני כבר לא רוצה‬
‫לחיות בלעדייך‬
‫בואי נבלה קצת הלילה, את ואני…"‬
‫הם מסתכלים עלינו, נכון?‬
‫מהשמיים?‬ ‫-כן.‬
‫אני חושב שכן. הם בטח שואלים, "יש שם חיים?"‬
‫אין.‬
‫זאת אומרת, יש, אבל קשה כאן.‬
‫המקום הזה הוא חורבה.‬
‫אני מקווה שאתם חופשיים יותר.‬
‫מה קרה?‬
‫לפי ההגדרה שלך, אני לגמרי חופשי עכשיו.‬
‫הפקידים עיקלו את כל מה שהיה לי.‬
‫אתה כועס?‬
‫אני לא יודע. אני לא מרגיש שום דבר.‬
‫בחייך, אתה בטוח קצת כועס.‬
‫כן, קצת. כל כך ניסיתי לרהט את הדירה ההיא.‬
‫שוב אתה עם הניסיונות.‬
‫כן, את צודקת.‬
‫היי, לידיה.‬
‫התאהבת פעם?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫איך אתה יודע אם אתה מאוהב?‬
‫לי יש כאבי בטן.‬
‫זה ממש מוזר.‬
‫הם לא חדים, אבל הם שם.‬ ‫כל הגוף שלי מאבד תחושה.‬
‫אז אפשר לומר שהאהבה היא הסם הכי מסוכן?‬
‫אני מניח, אבל הגמילה‬ ‫היא החלק הכי גרוע בסמים.‬
‫כן.‬
‫נכון שאנחנו מדברים על לנסות יותר מדי?‬
‫לא כדי שננסה חזק בשביל האהבה, לפחות?‬
‫אני מאמינה שזה הדבר האחד‬ ‫שאנחנו לא צריכים לנסות בשבילו.‬
‫האהבה אמורה פשוט לקרות מעצמה,‬
‫מעצם הזרימה.‬
‫אתה חושב שזאת באמת אהבה‬ ‫כשאחד לוחץ על האחר?‬
‫לא.‬
‫כוכב נופל!‬ ‫-כן.‬
‫קדימה, תבקש משאלה.‬
‫הן אי פעם מתגשמות?‬
‫אני לא יודעת, אני לא עוקבת.‬
‫בכל זאת, תבקש אחת.‬
‫ביקשתי.‬
‫גם אני.‬
‫יוסוף, עצור.‬ ‫-מה העניין?‬
‫עצור. תחזור אחורה.‬ ‫-למה?‬
‫פשוט תחזור אחורה. ראיתי משהו.‬ ‫-מה ראית?‬
‫ה… פשוט תחזור. הדבר הזה מה…‬
‫זה לא הסימן שהיוגי ההיא הראתה לנו?‬ ‫-ה… אה, כן!‬
‫נכון?‬ ‫-אתה צודק, זה הסימן.‬
‫מה נעשה?‬
‫שנלך?‬ ‫-בואו נלך.‬
‫כן.‬ ‫-קדימה.‬
‫בסדר.‬
‫תראו, עוד אחד.‬
‫נכון?‬
‫בואו נעקוב אחריהם.‬ ‫-תפנה ימינה.‬
‫פנה ימינה.‬ ‫-כן.‬
‫כן, מכאן.‬
‫שלום.‬
‫- אנחנו בריטריט שתיקה. אסור לדבר. -‬
‫- או שתעזבו, או שתפסיקו לדבר. -‬
‫- כמה זמן זה נמשך? -‬
‫- שבעה ימים. -‬
‫- אנחנו נשארים. -‬
‫ברוכים הבאים.‬
‫רק אני יכולה לדבר כאן. כלומר, כשאני חייבת.‬
‫אני אסביר על הלו"ז במחנה‬ ‫ועל איך אנחנו עושים דברים.‬
‫אנחנו קמים בארבע בבוקר בכל יום.‬
‫ארוחת הבוקר מוגשת אחרי מדיטציית הבוקר.‬
‫אין שום פעילויות.‬
‫לא יוגה, לא תרגילים.‬ ‫אלה רק אתם, ושום דבר מעבר.‬
‫תיהנו מהשקט והשלווה.‬
‫שוב, ברוכים הבאים.‬
‫אמרת ארבע בבוקר?‬
‫בסדר, אנחנו יכולים לדבר עכשיו.‬
‫אתם לא רוצים, נכון?‬
‫זה תמיד קורה.‬ ‫בהתחלה אנחנו לא מסוגלים לשתוק,‬
‫ובסוף אנחנו לא מסוגלים לדבר.‬
‫בכל מקרה,‬
‫כולנו נדע את האמת בקרוב.‬
‫להתראות בינתיים.‬
‫ואו!‬
‫אז?‬
‫מה העניין?‬ ‫-אז מה?‬
‫אתם זוג עכשיו?‬
‫מה?‬ ‫-מאיפה זה בא?‬
‫ראיתי אתכם מתנשקים על המרפסת.‬
‫ראית אותנו?‬ ‫-ברור. העמדתי פנים בהצטיינות שלא ראיתי.‬
‫חבר'ה, לא עניתם על השאלה.‬
‫אתם…?‬
‫עלינו לנקוט בפעולות מניעה אישיות,‬ ‫כמו עם כל המגפות.‬
‫אנחנו עורכים בדיקות רבות.‬
‫אם היינו לוקחים דגימה מכל מקרה חשוד,‬
‫ואז בודקים ובוחנים את אותן דגימות,‬ ‫האם היינו יכולים לתפוס כל אחד מהמקרים?‬
‫היינו תופסים 99.9 אחוז מהם.‬
‫אני לא יכול להגיד מאה אחוז,‬ ‫כי אין שום דבר ודאי בעולם הזה.‬
‫אבל היינו עושים זאת.‬
‫- תאונת דרכים במוגלה -‬
‫- מבזק חדשות… -‬
‫- תאונה נוראית במוגלה‬ ‫יוסוף דאגלי נהרג -‬
‫אנשים מתים מנגיף קורונה על ימין ועל שמאל,‬
‫והוא עדיין רוצה לנסוע.‬
‫תודה לך.‬ ‫-תודה.‬
‫תודה.‬
‫אני חייב למצוא אותה.‬
‫פירט, דברים מוזרים קרו בזמן שהיית בתרדמת.‬
‫לא ראית בטלוויזיה?‬
‫אלפי אנשים מתו, פירט.‬
‫אנשים עוד ממשיכים למות.‬
‫המסעדות סגורות.‬
‫יש סגרים.‬
‫איך אני אמור להסביר את זה?‬
‫הלוואי שהיינו ישנים‬ ‫במשך כל הזמן הזה, כמוך.‬
‫לאבא שלה הייתה חברת בנייה באנקרה.‬
‫יש לי את הכתובת.‬
‫כבר פגשתי אותו, בכל מקרה.‬
‫אבל אני צריך מכונית.‬
‫אני צריך גם כסף,‬
‫אבל אני כבר חייב לכם הרבה.‬
‫אל תהיה מגוחך, בן אדם.‬
‫אל תזכיר את זה.‬
‫אתה לא חייב לנו כלום.‬
‫זה לא חשוב, כל עוד אתה בריא.‬
‫ברור.‬
‫זה לא הזמן לדבר על חובות.‬
‫המפתח.‬
‫טוב, קח את המכונית,‬ ‫אבל אל תחזור בלי למצוא אותה.‬
‫בסדר.‬
‫תודה, גבר.‬
‫דלק…‬ ‫-אנחנו נדאג לזה.‬
‫נפקיד קצת כסף בחשבון שלך.‬
‫מה בדיוק אנחנו מממנים פה?‬
‫אהבה, מותק. אהבה.‬
‫מה הייתי עושה בלעדיכם?‬
‫זה היה נחמד.‬ ‫היית צריך לקחת מכונית ממישהו אחר.‬
‫נסיעה טובה.‬ ‫-תודה רבה.‬
‫בבקשה, אדוני.‬
‫- אנקרה -‬
‫- בט החזקות -‬
‫היי, אני מחפש את מר בהצ'ט.‬ ‫-קבעת פגישה?‬
‫לא, אבל זה חשוב מאוד.‬
‫אז תקבע פגישה, אדוני.‬
‫אני הנהג שלו. מה העניין?‬
‫שלום, באתי לראות את מר בהצ'ט.‬ ‫זה בקשר ללידיה…‬
‫לגברת באנו, הבת שלו.‬
‫גם אני הייתי במכונית.‬
‫בוא אחריי.‬
‫אם היא הייתה מקשיבה לי‬ ‫ונכנסת איתי למכונית,‬
‫שום דבר מזה לא היה קורה.‬
‫איפה היא עכשיו? היא בסדר?‬
‫מה אתה רוצה, אחי?‬
‫אני רק רוצה לראות אותה.‬ ‫-אני מבין.‬
‫תזכיר לי איך קוראים לך?‬ ‫-פירט.‬
‫תראה, מר פירט.‬
‫אני רוצה שתצא מהמשרד שלי, ותשכח מהבת שלי.‬
‫זאת הפעם האחרונה שאני רואה אותך.‬
‫אם אי פעם אראה אותך שוב,‬
‫לא אהיה כל כך נחמד.‬
‫לא ארשה לך להזכיר לבת שלי‬ ‫את מה שאנחנו מנסים לגרום לה לשכוח.‬
‫אני לא רוצה לגרום שום נזק.‬ ‫אני רק רוצה לראות אותה.‬
‫שיהיה לך יום טוב, אדוני.‬
‫אני לא מתכוון להפגין חוסר כבוד.‬ ‫רק אגיד לך משהו.‬
‫אתה מי שפוגע בה יותר מכולם.‬
‫תעיף אותו החוצה.‬ ‫-בוא, גבר.‬
‫עזוב אותי.‬ ‫-אדוני.‬
‫עזוב אותי!‬
‫אלך להתאוורר קצת, בסדר?‬
‫הייתי בתרדמת, לכן לא יכולתי לבוא.‬
‫אני יודעת.‬
‫התקשרתי. התקשרתי מספיק פעמים‬ ‫כדי שאימא שלך כבר תתעצבן.‬
‫היא לא אמרה לי.‬
‫היא האשימה אותי בכול.‬
‫ואבא שלך…‬
‫איך להגיד את זה…‬ ‫הוא היה מאוד ידידותי כלפיי.‬
‫אני מתארת לעצמי.‬
‫הם אמרו לי שלא אוכל ללכת,‬
‫אבל לא אהבתי את הרעיון, מן הסתם.‬
‫תראה, מצבי כבר הרבה יותר טוב.‬
‫יוסוף…‬
‫יוסוף.‬
‫נתתי לכם מספיק זמן.‬
‫הספקתם לדבר.‬
‫הדבר הנכון לעשות עכשיו הוא להיפרד בשלווה.‬
‫תראה, בן,‬
‫רק התחלנו להתאושש.‬
‫סוף סוף קיבלנו את הבת שלנו בחזרה.‬ ‫בוא לא נסבך את המצב.‬
‫אימא, ברגע שארגיש טוב יותר, אני…‬ ‫-את לא הולכת לשום מקום.‬
‫את כבר לא הולכת לשום מקום.‬
‫שוב אתה?‬ ‫-זה בסדר, נסיר.‬
‫בואי, מותק.‬
‫בסדר, אימא.‬
‫להתראות.‬
‫בוא נעשה את זה.‬
‫לידיה.‬ ‫-פירט.‬
‫מה לעזאזל? היי!‬
‫היי!‬
‫נסיר! פירט!‬
‫קדימה! מהר!‬
‫אתה בסדר?‬
‫כן.‬
‫אף פעם לא הרגשתי טוב יותר.‬
‫מאסום!‬
‫מאסום.‬
‫מותק!‬
‫חמודה!‬
‫כל כך התגעגעתי אלייך, מותק.‬ ‫-ברוכים הבאים.‬
‫שלום. תודה.‬
‫שלום, מהממת.‬
‫אוי, חמודה.‬
‫היי, מותק.‬
‫איפה אנחנו?‬
‫אנחנו בדיוק במקום המתאים‬ ‫כדי לסיים את הסיפור.‬
‫בטח חלמתם על מקום בהרים.‬
‫יוסוף?‬
‫אתה…‬
‫אתה לא מת?‬
‫אני כן.‬
‫אנחנו…?‬
‫כרגע אנחנו נמצאים‬ ‫איפשהו בין קיום להפיכה לאור.‬
‫אין סופים למעגלים.‬
‫יש רק התחלות.‬
‫רק התחלות.‬
‫להתראות, ילדים.‬
‫המילה "סוף"‬
‫היא רק דרך שלילית להגיד "התחלה".‬
‫סופים הם מוחלטים עבורנו,‬ ‫לכן התפיסה שלנו לגביהם שלילית.‬
‫מה שחשוב הוא מה שאנחנו חווים,‬ ‫לא מה שאנחנו משאירים מאחור.‬
‫מה שאנחנו משלימים,‬ ‫לא מה שאנחנו משאירים לא שלם.‬
‫הדבר הכי תמים, הכי כן‬ ‫שאנחנו מייצרים במהלך חיינו‬
‫הוא הדמעות שלנו.‬
‫- לידיה -‬
‫אושר הוא לא תהליך,‬
‫אלא רגע.‬
‫רגע שאי אפשר להקפיא ולשמור.‬
‫אני מבין את זה. זה שיר עצוב מאוד.‬
‫אבל הוא מאוד קצבי.‬
‫זה שיר לכת להלוויה,‬
‫אבל הילדים ממשיכים לצחקק.‬
‫"אני לא זוכר איך לשכוח‬
‫או איך להתחיל מחדש‬
‫אני כבר לא רוצה‬
‫לחיות בלעדייך‬
‫אני לא זוכר איך לשכוח‬
‫או איך להתחיל מחדש‬
‫אני כבר לא רוצה‬
‫אני לא זוכר איך לשכוח‬
‫בואי נבלה קצת הלילה, את ואני‬
‫או שנגנוב צער מהזמן‬
‫בואי לא נמשיך לחכות‬
‫הספינה כבר הפליגה מזמן מהנמל הזה‬
‫בואי נבלה קצת הלילה, את ואני‬
‫או שנגנוב צער מהזמן‬
‫בואי לא נמשיך לחכות‬
‫הספינה כבר הפליגה מזמן מהנמל הזה‬
‫אני לא יודע איך להירדם בלי לחשוב עלייך‬
‫אני כבר לא רוצה‬
‫לראות עוד שקיעות בלעדייך‬
‫אני לא יודע איך להירדם בלי לחשוב עלייך‬
‫אני כבר לא רוצה‬
‫לראות עוד שקיעות בלעדייך‬
‫בואי נבלה קצת הלילה, את ואני‬
‫או שנגנוב צער מהזמן‬
‫בואי לא נמשיך לחכות‬
‫הספינה כבר הפליגה מזמן מהנמל הזה‬
‫בואי נבלה קצת הלילה, את ואני‬
‫או שנגנוב צער מהזמן‬
‫בואי לא נמשיך לחכות‬
‫הספינה כבר הפליגה מזמן מהנמל הזה‬
‫הספינה כבר הפליגה מזמן מהנמל הזה"‬
‫תרגום כתוביות: גלעד קשר‬