Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
РЯТУВАЛЬНА КОВДРА - АПТЕЧКА - ТРОС
Подорож?
ФАЛЬШФЕЄРИ
Ні, переїзд.
Картку відхилено.
Гаразд.
Спробуймо цю.
Джейку, коханий, допоможи.
Давай.
Гаразд.
«ОЛЛ МАЙ СОНС» ПЕРЕЇЗДИ І ЗБЕРЕЖЕННЯ
Невже я вас налякала?
Пиши мені.
Добре.
Бувай.
Повідомляю, що ти руйнуєш моє життя.
Дякую, що поділилася. Де твій дядько?
Загубила нитку, за яку його тримала.
Годі вже зубоскалити.
Я ж казав. Саме вчасно. Всі готові?
Їдьмо. Перетнімо ці кілометри.
-Чого чекаємо? -Де ти був?
Прощався з де-ким.
Невже? А чого ж тоді смердить травкою?
Що? Маячня якась. Це мій новий спрей для тіла.
-Виверни кишеню. -Гей!
Чого ти причепилася? Ми ж не літаком подорожуємо.
А обшук порушує загальні права людини.
Реджі, ти обіцяв мені подорож без наркотиків і трави.
І я цієї обіцянки дотримуватимуся.
Серйозно.
Сподіваюся.
Аж усю дорогу?
Усю.
Усю дорогу.
Добре, що ми ще не їдемо.
Кемероне, твій поїзд піде за дві хвилини.
-Я не поїду. -Шкода.
Житимеш із наступними мешканцями?
А вони візьмуть смердючого хлопчика?
Я спатиму в ліжку тата.
Його заберуть через 20 хвилин.
І нехай.
Давай, парубче. Нам пора.
Агов, Редже.
-Гей. -Ну ж бо, дай смальнути.
Хіба дядько може дати косяк своїй неповнолітній племінниці?
Той, що сидить зі мною, може.
Лише один раз.
Дякую.
Одна затяжка.
Гадаю, в тебе ще є запаси.
Ні, це останній косячок аж до Х'юстона.
Обіцяв твоїй мамі.
Відколи ти став людиною слова?
Полегше зі словами. І маму не дратуй.
Чому? Ми їдемо через неї.
Ні. Слухай, Келлі, всіляке буває.
Після смерті твого тата вона робила все, щоб зберегти нашу родину.
І їй стало важкувато за все платити.
Без нього все не так.
Я знаю.
КЕЛЛІ КЕМЕРОН
-Привіт, мамо. -Привіт, сонечку. Як ви?
-Уже їдете? -Ще ні. Просто…
Просто востаннє оглядаємо будинок.
-Довго вам їхати? -Три дні.
Дві ночі проведемо в дорозі.
А в тебе будемо, мабуть, у п'ятницю.
Дзвони, коли треба.
-Дорогою подзвоню. -Щасти вам.
Я тебе люблю.
-Я теж тебе люблю. -Бувай, сонечку.
Бувай.
Кеме, давай! Тягни сюди свій кволий зад!
До Аризони зупинок не буде.
-Тож сходіть у туалет. -Давайте вже їхати.
Ви знаєте правила. Йдіть усі сюди.
Давайте, збираємося.
Це обов'язково?
-Не йдеш до сім'ї — залишаєшся тут. -Обіцяєш?
Давайте.
Ні.
Небесний Отче…
благослови і захисти нас на шляху
до нового життя.
У твоє ім'я ми молимося. Амінь.
-Амінь. -Амінь.
Амінь.
Нам обов'язково їхати?
Так.
Передайте пану Кроссу, що ми вдячні за допомогу.
Пан Кросс цьому зрадіє.
Ми працюємо,
а прибуток — пану Кроссу. Хіба справедливо?
Або йди скаржитися пану Кроссу,
або стули пельку, друже.
Спробуй — і ти мрець.
Пан Кросс тебе…
До біса пана Кросса.
Агов.
Що? Копи? Де ми?
-Уже приїхали? -Що таке?
Ви жодного слова не сказали за три з половиною години.
Та ти глузуєш.
То й що?
А я хотіла, щоб ми були нормальною сім'єю,
що веде бесіди, спілкується.
-Ні. -Навіщо?
Бо сім'ї в подорожах саме так і роблять.
Якесь безглуздя, га?
Інші дорогою жартують, співають пісні…
грають в ігри.
Це в кіно так роблять.
Так, мамо, ти застрягла в 1983 році.
Усе. Наказую всім негайно відкласти телефони.
Мамо…
Серйозно?
Я поясню. Що таке телефон?
Це привілей, Келлі. Ти ж не хочеш залишитися без нього?
Гаразд.
Добре.
Давайте розмов…
Вибачте, винен.
Хто буде першим?
Я почну.
Ось так. Давай, Кеме.
Я відверто заявляю…
Переїзд до Техасу — відстій.
Згодна. Диви! Таки порозмовляли.
-Точно. -Ну і грець із вами. Здаюся.
Жодної серйозності.
Я скільки разів у дитинстві переїжджала?
Двадцять сім.
Саме так, 27 воєнних баз за 17 років.
Так, ми знаємо.
-Твій тато був полковником. -І чудовим татом.
Він навчив нас полювати, стріляти, битися й уникати бійок.
Це факти.
Особливо для тебе.
Послухайте, я розумію ваші почуття.
Я теж злилася, коли тато казав переїжджати.
Мені цікаво, чи є у Х'юстоні чорні?
Або ми будемо самі?
Чи є у Х'юстоні чорні? Що?
Ти про Megan Thee Stallion не чув? Звісно, чув.
-А про «Destiny's Child»? -Хто це?
-Віллі Ді! -Скарфейс.
Так, Скарфейс. «Geto Boys».
-Я їх не знаю. -Невже?
Хто всі ці люди?
-Учи історію хіп-хопу. -Ще не доріс.
У Х'юстоні багато темношкірих.
Ого. Обережно, сестричко. Поглянь уперед.
Сповільнюйся.
Гаразд. Що там таке?
Треба об'їжджати.
-Що це в біса таке? -Гальмуйте.
«Об'їзд 140 км».
Їдьте узбіччям, пані.
Це коштуватиме нам часу.
Дарма я не взяв траву.
ПРОЇЗД ЗАБОРОНЕНО
Ми ніби в Зоні 51.
Ви знаєте, що буде далі.
Тачка заглухне, на нас спрямують промінь
і затягнуть в НЛО.
Господи.
Мигнемо — і ось ми вже без штанців,
а лупаті прибульці зондують наші дупи.
-Тебе не зондуватимуть, дядьку Реджі. -Чому?
Бо вони вивчають лише розумні форми життя.
-Розумієш? -Сильно!
Ти мій племінник, тому я прикинуся, що не чув.
Брен, бідолага надто розумний.
-Тяжко йому буде такому головатому. -Авжеж.
Інтелект буває тяжким тягарем.
-Особливо для оточення. -Стривай.
Це гра «Як образити Реджі»? Який командний дух.
-Ні, пане. -Слухайте.
Усе. Жодних вам тепер «Снікерсів».
-Гей! -Пробач!
-Оце вже ні. -Послухай.
-Ні. -Ми ж тебе любимо, чуєш?
-Наш ведмедик. -Геть від мене.
І нехай. Я просто ще не розкрив свій потенціал.
Одного дня я всіх приголомшу.
Навіть себе.
ВСТАВТЕ КАРТКУ
Мали об'їжджати магістраль?
Ви плануєте тут зупинятися?
А що, це проблема?
Для мене — ні, пані.
-Можна мені «Ред Бул»? -Ні. Ми їдемо.
Що? Чому?
Чому так скоро?
Мамо, вгадай, скільки жуків я знайшов на вітровому склі.
Просто… викинь його. І негайно в авто.
Якого біса?
Стерво!
-Реджі, прокидайся. -Відчиняй, я вже тут.
Зупиняйся й виходь.
Сестричко, чим ти їх так розлютила?
Дивись уперед і не зважай на них.
…ніби не бачиш. Я тут.
-Чого їм треба? -Не знаю.
Не хвилюйтеся.
-Серйозно? -Якого біса?
-Це я винна, вибачте. -Ти про що?
Вони огидно залицялися на заправці,
і я показала середній палець.
Ти що, дурепа?
Навіщо? Не бачила, що то було за місце?
Гей!
Клянуся Богом…
Усе гаразд, їх нема.
Келлі, ніколи більше так не роби.
-Знаю. -Тут зовсім інший світ.
Та зрозуміла я.
Вибачте.
Тільки не це.
Мамо, що таке?
Не знаю й дізнаватися не збираюся.
Хочуть погратися.
Руш, бляха!
Дідько. Все, подітися нікуди.
Реджі, сиди на місці.
ДІдька лисого я терпітиму дурощі цих кволих сніжків.
-Будь ласка, дай розібратися. -Оце вже ні.
Я в іншому нікчема, а це я робити вмію.
Ні! Ти вибухнеш, вони відкажуть. І що тоді буде з моїми…
Будь ласка. Я не можу ризикувати.
Будь ласка.
Можу зателефонувати 911.
Ні. Твоя мама все владнає.
Будь ласка, посуньте авто.
Дайте нам проїхати.
Ти могла нас убити.
Загрожувала нашим життям.
-Оце вже ні. -Реджі.
Усе, хлопці. Годі розважатися.
Що мені зробити, щоб ви нас пустили?
Непогано б вибачитися.
Гаразд.
Пробачте мені.
Усе?
Ти не так сказала.
Треба емоційніше.
Або змусимо вибачатися всю твою родину.
-Не смійте торкати мою родину. -Тоді вибачайся як слід.
Пробачте мені…
що загрожувала вашим життям.
Нашим білим життям.
-Вашим білим… -Гучніше.
Пробачте мені…
що загрожувала…
вашим білим життям.
Пробачаємо.
Не так уже й важко, га?
Пані, ви ж розумієте, що ми лише глузували?
Хочеш щось сказати, Реджі? Тобі є що додати, коли все позаду?
Ні, не хочу.
А інші?
-Мамо… -Що?
О сьомій ми можемо вже бути в Тусоні.
У Тусоні?
Так, до нього дві години десять хвилин.
Я знайду мотель.
Найдешевший.
Наш бюджет обмежений.
Ага.
МОТЕЛЬ «САНСЕТ» З 1959 РОКУ
Так.
-Чула таке? -Мені подобається.
Мамо?
Ті хлопці на дорозі хотіли нам нашкодити?
Думаю, ні.
То були звичайні білі йолопи,
що й поводилися, як йолопи.
Ми тепер безхатьки?
Що?
Адже технічно дому в нас нема.
Послухай, парубче.
Тобі не треба перейматися такими речами.
Ти дитина, а я твоя мати.
І я подбаю про вас із сестрою, гаразд?
А в нас колись буде дім?
Буде.
Але дім — це не місце.
Дім — це ми.
Ти, Келлі, Реджі, я.
Поки ми разом, жоден із нас не є безхатьком.
Я сумую за татом.
Гей, ходи до мене.
Я розумію. Нічого.
Я поруч, синку.
Усе гаразд. Я розумію. Ми всі за ним сумуємо.
Усе гаразд.
«САНСЕТ»
Тут огидно. Можна мені поспати в автівці?
Ні.
Чому? Кімната бридка, ще й не усамотнитися.
-Нема де цмокати Зака. -Замовкни, дрібното.
-Вона назвала мене дрібнотою! -Бо це ти і є.
Діти твого віку зазвичай вдвічі вищі.
-Твого теж! -Я вища за тебе!
Годі!
-Пухкі щічки. -Брехня!
Пощадіть мої нерви.
Оголошення для всіх.
Уникайте туалету якнайменше дві години.
А без захисного костюму й потім не ходіть. Я попередив.
Видно, що я схуднув?
Знаєте що? Усім пора спати.
Попереду цілий день дороги.
Хто ж спатиме, коли Реджі захропить?
-Гей! Я не хроплю. -А в Кім Кардаш'ян справжній зад.
Дядьку Реджі, за шкалою Ріхтера в тебе 8,5.
-А ви всі прийомні. -Що?
Усе, годі.
Усім спати.
-Добраніч. -Добраніч.
Бевзні!
Ні!
Кидатися хочете? Ось і тобі, сестричко.
Що?
Ви не знаєте, на кого натрапили.
Заспокойтеся.
Давайте вже спати.
-Гаразд. -Ану ще виженуть.
-Ось. -Нам проблем не треба.
-Якщо негайно не заснеш… -Гаразд.
Мамо, що це було?
Ніби із сусідньої кімнати.
Що там таке? Вечірка в когось, чи що?
-Зараз четверта ранку. -Самий час для вечірки.
-Ні, схоже на бійку. -Що?
Я телефоную адміністрації.
-Точно не вечірка. -Мені страшно.
Я це так не залишу.
-Що? -Мамо, не йди туди.
Я медсестра швидкої. Що як там чоловік лупцює свою жінку?
І ти хочеш втрутитися?
-Мамо, ні. -Сестро…
Якого біса?
Мамо?
Мамо, хто це?
Схоже, поїхав.
Я постріл ні з чим не сплутаю. То був він.
-Можливо, там когось убили. -Я перевірю.
Кеме, не йди.
-Але… -Сиди тут.
Дідько.
Келлі, дзвони 911. Там чоловік із простріленим горлом.
-Що? -І не пускай брата!
Брен, стривай! Обережно.
Він стече кров'ю.
Пане, я медсестра. Мене звати Бренда. Я вам допомогу.
Усе гаразд.
Редже, знайди в туалеті рушники.
Негайно!
Спокійно.
Допомога вже їде. Я про вас подбаю.
Поквапся, Реджі! Тримайтеся.
Просто тримайтеся.
З вами все буде добре.
Не помирайте.
Подивіться на мене. Ну ж бо. Тримайтеся!
Прокляття.
Джейку, будь ласка.
Допоможи мені впоратися.
Ти мені потрібен.
Капітане Гаммерсе.
Синку.
Нічого не торкалися, чекали вас.
Гаразд.
Подивимося, що там.
Сусіди повідомили про боротьбу.
Гарві Рак. Головоріз і посередник пана Кросса.
Мій інформатор каже, що Рак і його партнер Пепе Очоа
мали передати пану Кроссу плату від картелю Сіналоа.
Схоже, Рак вирішив відокремитися і кінчив Пепе.
А потім утік із баблом.
Думаєте, це зробив картель? Грошей ми не знайшли.
Розумне припущення. Або то міг бути Кросс.
Він причетний до всіх брудних угод,
що складаються в цій частині світу.
Я на цього слизького мерзотника вже кілька років полюю.
І я його спіймаю.
Це лише питання часу.
Дев'ятиміліметровий калібр.
Хочу поспілкуватися із сусідами.
Їх було четверо. Приємна родина. Я їх відпустив.
Відпустив?
Так, перед вашим приїздом. Їхні свідчення в мене є.
Синку…
Скільки вбивств ти розслідував?
Одне.
Якщо ця родина чула голос убивці,
вони в небезпеці.
І тоді на твоїй совісті ще чотири вбивства.
Я маю зустрітися з цією сім'єю.
Чому Реджі можна за кермо, а мені — ні?
Бо в тебе лише каліфорнійський учнівський дозвіл.
А у Реджі хіба є посвідчення?
Що? Стривай. У мене безліч посвідчень.
-Безліч? -Чуєш?
-І всі дійсні? -Авжеж. Звідки така недовіра?
Ага, звісно.
-Алло? -Бренда Фріман?
Так, хто це?
Пані Фріман, це капітан Джей-Ді Гаммерс із поліції штату Аризона.
Я керую розслідуванням убивства
в мотелі «Сансет».
Трохи за вами не встиг. Ви маєте повернутися.
Вибачте, капітане.
Я хочу, щоб моя сім'я була якомога далі від того мотелю.
Я вас розумію, пані Фріман.
Ви стали свідками жахливої події.
Може, зупинитеся, а я наздожену?
У мене залишилося кілька запитань.
Я вже все розповіла вашим офіцерам.
Так, пані. Але…
Капітане, зараз мені розмовляти незручно.
Номер ваш у мене є. Зателефоную, щойно зможу.
-Пані, ви не… Пані! -Хорошого дня.
У мене погане передчуття.
Мамо, що він хотів?
Ми ж не повертаємося?
Аж ніяк.
Точно ні.
ВХІДНИЙ ВИКЛИК
-Алло. -Привіт.
Хто це?
Ми знаємо, що ви накоїли.
Ми знаємо, що ви взяли.
-Ви помилилися номером. -Не клади слухавку, Брендо.
-Звідки ви знаєте моє ім'я? -Бос хоче назад свої гроші.
Перепрошую? Які гроші?
Він хоче гроші, що ви взяли.
Не розумію, про що йдеться. Більше не дзвоніть.
-Хто це? -Якийсь дивний голос.
Вона сказала, що в мене її гроші. Певно, шахрайка.
Знайшла кого обшукувати.
Оце вигадали. «Бургер за подвійну чверть».
Це ж половина виходить.
А назвати «бургер за пів фунта» не наважилися.
«ФАРМ ЕНД ФУД»
Бо це не продається.
Ні.
Знову цей мерзотник.
Не відповідай.
-Що не так? -Нічого.
-Я знаю цей погляд. -Який погляд?
Щось не так. Ти вкрай знервований.
-Брехня. -Навіть зараз.
Ніби щось замовчуєш чи хочеш збрехати. Що не так?
Трясця.
Гаразд.
Я хотів зберегти сюрприз до Х'юстона.
Мене все життя вважають паршивою вівцею.
-Без коментарів. -Та цього разу я не створив проблем.
Я їх вирішив.
Звідки це?
Господь наш рятівник кинув це з неба прямо нам до ніг.
Зазирни всередину.
-Що за… -Мрець.
Він це сховав під раковиною.
Гадаю, це гроші за наркоту. Адже цей тип усе одно на тому світі.
Йому ці гроші вже ні до чого. На відміну від однієї родини.
Ти що, з глузду з'їхав?
Брен, він здох. Серце вже не б'ється.
Я медсестра! Я знаю, що він здох.
Невже ти хотів полагодити наші життя оцим?
-Ці гроші нас урятують. -Вони можуть нас убити!
Могла б і подякувати, а не нагнічувати.
Ми хоч зараз можемо їхати в Лос-Анджелес. Викупимо дім та інше.
Ти викрав гроші з місця злочину, Редже.
Голос із телефону вже вбив за ці гроші.
То й що?
Їхній бос знає, де гроші. Він знає, хто ми!
Брен, ти перебільшуєш.
Він не повернеться.
Звідки ти знаєш? Ти в нас тепер вуличний гангстер?
Не асистент менеджера в «Чік-філ-Ей»?
Гей, це елітна посада. Було важко її заробити.
Знаєш, скільки разів мене перевіряли на наркотики?
-Треба викликати поліцію. -Що?
Вони ж нас усіх заарештують.
Скажуть, це ми його вбили ради бабок.
Ми не злочинці.
Але не гірше.
Ми чорні.
Хочеш ризикнути життями дітей?
Це вона.
-Не відповідай! -Ні, Реджі.
-Не бери. -Реджі, відчепися.
Ваші гроші у нас. Ми хочемо їх віддати.
Де ви?
Я вам не скажу.
Хвилюєшся за родину? Правильно.
Ви свої гроші отримаєте, але за моїх умов.
Я передзвоню.
Я подумав про твої слова.
Ти маєш рацію. Зрозуміло, чого ти сердишся.
Давай залишимо половину.
«СЕНТЕР СТАР ІНН» 100 МЕТРІВ
Так, у сусідньому номері.
Так, Заку, його вбили. Кров була повсюди.
Це наша гра, Брендо. І правила встановлюєш не ти, а пан Кросс.
Ваша сумка в номері 33 в «Сентер Стар Інн».
Вона на верхній полиці шафи.
Ти не зрозуміла.
Ключ буде під килимом за дверима.
Бери свої гроші.
Їдьмо.
Так, давайте скоріше їхати в нікуди.
Мамо, чим ти займалася?
Збирала туристичні брошури. Погляньте.
Але ми не туристи.
Ми зараз в іншій частині країни.
Чому б нам цим не скористуватися?
Вивчимо їхню культуру.
Серйозно? У них є культура?
Я лише хочу, щоб ми всі заспокоїлися і трохи видихнули після вчорашньої ночі.
Почулися нормальними людьми.
Нема в цьому місці нічого нормального.
Стули-но пельку.
«ОЛД БРАВО» МІСТО СТАРОГО ЗАХОДУ
Привіт, ковбої. Вітаю в Олд Браво.
Місто, в якому Дикий Захід завжди живий!
Хапайте його!
Ні! Мене спіймали.
Ласкаво просимо.
-Бовдур. -Ні.
-Ти в'язень. -Що?
-Так. -Ні.
Це ж ти за ґратами.
Брендо, ти моя старша сестра, я тебе люблю.
Але ти щойно змарнувала найкраще, що могло в нас бути.
Ті гроші позбавили б нас усіх проблем.
Не всі гроші корисні, Редже.
Байдуже. Кажеш словами Джейка.
Так, я кажу його словами. Хочеш докорити мені померлим чоловіком?
Знаєш що? Хочу.
Джейк був героєм, богом, він завжди вчиняв правильно.
Нагадай мені, що з цього вийшло,
коли йому не вистачило грошей на хіміотерапію.
Я знайшла гроші!
І так глибоко потонула в боргах, що віддала дім.
Зрадила своїх дітей!
-Ти знаєш, що ти мерзотник? -Знаю.
Я все життя це знав.
Інші не дають мені забути.
Може, я лише асистент менеджера.
Та це не значить, що в мене нема мрій.
А ти їх знищила.
Я лише хотів допомогти.
Більше нічого.
У мене, крім тебе, нікого.
Я люблю тебе і дітей.
Ти це знаєш.
Я нікого не хотів скривдити.
Я знаю, Редже.
І Джейка я теж любив.
Я знаю.
Схоже, хлопець нагорі випробує нас щодня.
-Тут дуже затишно. -Ага.
Мені треба в туалет.
Редже, йди з ним.
Мамо, я вже не малюк.
Гаразд. Але одразу повертайся.
Добре.
Швидше.
Агов, ковбої. Чуєте?
Уже полудень.
І починається дуель. Усіх запрошую!
-Ніби насправді. -Ти за кого?
-За того. -Ага.
ВХІДНИЙ ДЗВІНОК
Що?
Остання людина, що жартувала з паном Кроссом, мертва.
Нам потрібні гроші.
Ваші гроші в тому номері.
Тоді забери їх.
Я туди не поїду.
Ти дещо взяла в нього, Брендо.
А пан Кросс узяв дещо в тебе.
Брен?
Кросс тут. Знайди Кемерона. Прямуйте до авто.
Ми маємо їхати.
-Що трапилося? -Жодних питань. Просто слухайся.
Кеме! Ти там, малий? Ну ж бо.
Давай, хлопче, нам пора драпати.
Помилився.
Вибачте.
Це ваше?
Дідько!
Кеме!
-Ти скажеш, що відбувається? -Просто сідай в авто.
Боже.
Я в авто. Що далі?
Привіт, Брендо.
Це пан Кросс.
Він у мене.
Благаю, не шкодьте йому.
Викличеш поліцію чи знов жартуватимеш —
наступною схоплю твою доньку.
Заради Бога, не треба.
У тебе дві години, щоб забрати гроші.
А тоді повертайся до Олд Браво й зателефонуй.
Інакше твоєму сину кінець.
Мамо!
Допоможи!
-Кем? -Хай лише торкнеться хлопчика, я…
Я мушу повернутися в мотель.
Що відбувається? Де Кем?
-Кема викрали. -Викрали?
Реджі все пояснить, а я мушу їхати.
Куди ти їдеш?
Я поверну Кема, а ви залишайтеся тут.
Ні! Він мій брат, я їду з тобою.
У мене нічого не вийде, якщо я боятимуся ще й за тебе.
Просто почекайте. Я подзвоню.
Мамо! Не треба.
Мамо, зачекай.
-Ходімо. -Мамо!
Я з тобою.
-Мамо! -Келлі, вір їй.
Мамо!
Вибач, сонечку.
Мамо!
Рухайся давай!
Тільки посмій його торкнути.
Переслідую «Шевроле», перевищує скорість. Їде на захід від Олд Браво.
Капітане, відгук на номери, що ви запросили.
Їде з Олд Браво. За кермом чорношкіра жінка.
ШЕРИФ АРИЗОНИ
Це капітан Гаммерс. Вона свідка.
Якщо вас помітять люди картелю чи Кросса, вони її вб'ють.
Не переслідуйте.
Повторюю: не переслідуйте.
Господи.
Не хвилюватися?
Останні три місяці були жахливим кошмаром, а не життям.
І він лише погіршується.
Я знаю.
Я досі його відчуваю, Реджі.
Ніби він живий, розумієш?
Я чую його голос, бачу його обличчя.
І я не хочу забувати.
Я не хочу його втрачати.
Твій тато завжди буде з тобою, чуєш?
Повір.
А твоя мама поверне Кема. Обіцяю.
Будь ласка, розкажи правду.
Я облажався, Келлі.
Я сильно налажав.
Що?
Ні!
Що? Гаразд.
Дихай.
Гей!
Стій! Ні!
Стій!
Ні, будь ласка! Стій!
Ні!
Стій!
Я тебе бачу.
Дідько.
Злодійка срана.
Стій!
Зупини авто!
Дідько!
Я тебе бачу! Куди зібралася?
Моя сумка! Віддай.
Поцілуй мене в зад!
Віддай сумку, довбана злодійко!
Гей!
Кидай біту.
Ого. Просто… поклади зброю.
Стули пельку.
Зараз твоя дупа в Африку полетить.
Мейсе!
От дідько.
Хто це в нас тут?
Ця жінка викрала моє майно, але я вже все повернула.
Я зараз сяду в авто й поїду звідси. Мені проблем не треба.
Шкода.
Бо вони в тебе вже є.
Слухайте, в мене обмаль часу!
Покажи, що в сумці.
Ні.
Я їду звідси.
Ви погляньте.
«ЩАСЛИВА ТРИНАДЦЯТКА»
Мамо, бери слухавку.
Це Бренда. Будь ласка, залиште повідомлення.
Мамо, ми в кафе «Щаслива тринадцятка» поряд із Олд Браво.
Можеш передзвонити?
Реджі мені все розповів. Мені страшно.
Перепрошую.
Ви будете Фрімани?
Капітан Гаммерс із поліції Аризони.
Я розслідую вбивство,
що сталося минулої ночі в мотелі «Сансет».
Я вас не знайшов у «Олд Браво» й вирішив пошукати тут.
Інших кафешок на кілометри нема.
-Сер, ми вже розмовляли з поліцією. -Я знаю.
Можна долучитися?
Люба, принеси мені склянку солодкого холодного чаю з льодом.
-Дякую. -Так, капітане.
Значить…
ти у нас Келлі.
А ви їхній дядько.
Реджинальд Бомонт.
Тож вас двоє.
А тепер до мами й брата.
Твоя мама, наскільки я знаю, мчить на південь, як кажан із пекла.
А де ж твій брат Кем?
Він з нею, сер.
Певно, його не помітили через маленький зріст.
-Солодкий чай. -Дякую.
А тепер годі верзти маячню.
У тій сумці достобіса грошей.
Якщо ці гроші в твоєї мами, вона у величезній халепі.
Бо вони належать картелю Сіналоа
чи пану Кроссу,
найнебезпечнішому злочинцю на південному заході.
Він убив щонайменше 50 людей.
Хочеш побачити маму з братом живими?
Тоді скажіть, де вони зараз.
Або не кажіть.
Тоді їм кінець.
Реджі.
Сер, зачекайте!
Мого брата викрали. Ви нам допоможете?
Це був пан Кросс.
Будь ласка.
Не так швидко, курво.
Моє ранчо — найкраща схованка.
Мама вже мала зателефонувати.
Що не так?
Той позашляховик уже п'ять кілометрів у нас на хвості.
Я гальмую — він гальмує.
Я прискорююся — він теж.
Гадаєте, це пан Кросс?
Не думаю, що він став би бруднити руки.
Хтось із його прибічників.
Пропоную не ризикувати.
Я попрошу вас обох нахилитися.
Можете повертатися.
Вибачте, що налякав, але я мав перевірити.
Невже він хоче порішити мою сестру і племінника?
Я цього не допущу.
Ні! Відпустіть.
Агов, Мейсе! Поглянь, хто прокинувся.
Хто тут у нас?
Матуся теж хоче погратися.
-Відчепися! -Що ж…
Знаєш, як кажуть?
З білим кохатися — рачки пересуватися.
-Ах ти… -Геть із мене!
-Пустіть. -Сука мені ніс зламала.
Відпустіть, або зламаю цій селючці шию.
Ламай. Однією шльондрою менше.
Хапай гроші!
Геть від них!
Віддайте мені сумку.
Нікуди ти не йдеш.
-Ні! Будь ласка. -Бери сумку!
Ні!
Бісів ти…
-Хапай, Мейсе. -Це моя сумка.
Полегше.
Ці гроші потрібні, щоб повернути мого сина.
Чхати я хотів на твого сина.
Так, до біса її! Вона не стрілятиме.
Боже!
Мейсе, тварюка мені в ногу влучила!
Я схибила! Хотіла влучити в яйця.
У мене ще один патрон. Кому?
Усіх не вб'єш.
А цього й не треба.
Гроші в сумці належать пану Кроссу.
Чули про такого?
Що ж він зробить із тими, хто взяв його гроші?
Поверніть кляті гроші в сумку.
Кладіть назад.
-Усе, що взяли. -У сумку!
-Швидше! -Слухайте його.
Господи.
Слухай.
Йому про все це знати необов'язково.
Адже ніхто не постраждав.
Я про це подумаю на шляху звідси.
Хай лише з'явиться пан Кросс чи хтось із його друзів.
ми з моєю дружиною Вел обоє влучні стрільці.
Не хвилюйтеся. Він добрий.
-Не люблю собак. -Він навіть крихітних лякається.
У крихітних найгостріші зуби.
Іди!
-Привіт, жінко. -Привіт, чоловіку.
Це Келлі Фріман і її дядько Реджі з Каліфорнії.
-Пані. -Як ви? Рада познайомитися.
Привіт, Келлі. Повечеряєш?
Ні, дякую. Ми ситі.
Реджі, Келлі, допоможіть мені.
Я мав дати йому заспокійливе, тож він може бути трохи слабким.
Чорт забирай!
Бачите? Із хлопчиком усе гаразд.
-Кеме. -Ти труп, мерзотнику.
Ні, живий-здоровий.
Босе.
Умієш ти здивувати.
Знаю. Не міг утриматися.
То де мої гроші?
Мамо, ми в кафе «Щаслива тринадцятка» поряд із Олд Браво.
Можеш передзвонити?
Реджі мені все розповів. Мені страшно.
Де моя родина?
Ну ж бо.
Відповідай, сонечку. Візьми слухавку, Келлі.
ВХІДНИЙ ВИКЛИК МАМА
Це вона.
Певно, хоче сказати, що здобула гроші й повертається.
Оце вже доба в тебе була, Джей-Ді.
Сам винен.
Недооцінив Гарві Рака.
Він не знав, що я відстежував його авто,
тому знайти його було легко.
Мерзотник опирався.
Тож у мене не було вибору.
Але я мав поїхати звідти, перш ніж знайшов гроші.
Подумав, що заберу їх, коли повернуся з офіційною метою.
Але тепер ми маємо забрати гроші у пані Фріман.
Заберемо. Ти забереш.
Ти просто сокіл.
Мій сокіл.
До смерті тебе кохаю.
Послухайте, все буде гаразд.
Я не дозволю, щоб із вами щось трапилося.
Коли приїде ваша мама, нас відпустять.
Обіцяю. Чуєте?
Де моя родина?
Надсилаємо тобі родинне фото.
Не запізнюйся.
Або почнемо різати горлянки без тебе.
18 КМ МАРШРУТ: 23 ХВИЛИНИ
Дідько.
Це пастка для мами. Ми його приманка.
Треба знайти вихід.
Ага, як? Це місце схоже на підвал Конструктора.
А як щодо цього?
Боже.
Господи!
-Воно іржею вкрилося. -Ось, Келлі.
-Що як вони нас почують? -Не почують.
Перше правило злому. Кеме, дай мені якусь ганчірку.
Добре. Оберни ганчіркою кінець мітли.
А тепер обережно притисни його до скла,
у самий центр, і швидко вдар.
Короткий удар.
Гаразд.
-Давай. -Допоможеш?
Господи!
Він мене вкусив.
Боже.
Ану замовкни, Куджо, поки я тебе не відлупцював!
-Ось. -Тихо, хлопче!
Спокійно.
Він іде.
Вибач! Ось.
Ну ж бо!
Прокляття!
3 КМ
Гаразд.
Забув попередити, що мій собака гучний.
У мене для вас гарні новини. Ваша мама майже приїхала.
Повертайтеся нагору.
Мені шкода, що так вийшло, але щойно я отримаю гроші,
я вас звільню.
-І відпустиш на всі чотири вітри? -Саме так.
Довбаний брехун.
Що ти сказав?
Ти мене чув, сніжку.
Можеш узяти цю країну, «сором'язливість» і вдавану південну гостинність
і запхати їх у свій ковбойський зад,
Я не дам скривдити цих дітей.
Я навчу тебе поважати інших, холую.
Ідеально.
Відбілювач, мерзотнику!
Джей-Ді!
Келлі!
Чорт, ви здавалися славною бабусею.
Реджі!
Кидай ніж.
Я сказав кидати ніж!
Погляньте, який дорослий.
Ти в мене не вистрелиш.
Твоя правда.
Він — ні. А я вистрелю.
Кидай ніж.
Ми б вам не нашкодили.
Стерво,
неси свою злобну дупу в підвал.
Негайно!
Стерво, я тебе…
Дай зброю і хапай телефони. Забираймося від цих скажених.
Дякую, малий.
Тільки не вмирай.
Усе гаразд. Я нікуди не йду, чуєш?
Обіцяю. Я нікуди не йду.
-Гаразд? -Гаразд.
А тепер забираймося звідси. Треба знайти вашу маму.
Джей-Ді, вони тікають!
-Ти як? -Малий гімнюк залив мені очі відбілювачем.
Ти щось бачиш?
Достатньо, щоб улучити в ціль.
Мамо, давай. Візьми слухавку.
Будь ласка.
-Ну ж бо. -Келлі!
Мамо? Матусю, де ти?
Майже на місці, але телефон розряджається.
Я тебе ніби чую, але не бачу.
Мамо, ти де?
Мамо!
-Кеме! -Мамо!
Господи!
-Мамо! -Келлі!
Кеме, милий.
Мамо, Реджі нас усіх урятував.
Дякую, Редже.
Дякую за моїх дітей.
Вони все, що в мене є.
І ти, сестричко.
Мамо, послухай.
Пан Кросс — це капітан поліції Аризони.
-Що? -Капітан Гаммерс — це пан Кросс.
Він корумпований і злий. Його скажена дружина теж.
Вони хотіли всіх нас убити.
-Де вони зараз? -Замкнені в підвалі.
Треба йти.
Стривай! А гроші?
Хай окуплять нашу втечу.
Ну ж бо. Гаммерс, Кросс чи як там його
начхає на цю угоду.
Ти це знаєш.
Гроші лишаються.
Невже це твоя остання пропозиція?
Щоб цей скажений мерзотник точно не прогавив.
Давайте. Ходімо.
-Дай мені дробовик. -Ось.
Уперед!
Де вони?
Дивись.
Вони недалеко.
А що я знайшов.
Починаємо полювання.
Заводиш за моїм сигналом.
Ти впораєшся, Келлі.
-Гаразд. Заводимо. -Келлі, давай!
-Ну ж бо. -Давай, будь ласка.
-Редже, ти маєш це полагодити. -Авжеж.
Куди?
Не знаю. Не бачу слідів.
Думаю, це вентиляторний ремінь.
-Ти знаєш, що ти розумник? -Дякую.
Коли виростеш, ставай ученим. Зміни цей світ на краще.
-Щоб дядько Редж пишався. -Добре, дядьку Редже.
Гаразд, відходь.
Усе, запускай двигун.
Добре.
-Так! -Так!
Вийшло.
-Так! -Так!
Ми впоралися!
Знайшов.
Давайте не зупинятися до дому бабусі.
Повністю згодна.
Лише на заправках.
Зрозумів.
Амінь.
-Трясця, у нас гості. -Що?
Їдь рівно.
Їдь!
-Лягайте! -Увагу я їхню пригорнув.
-Господи! -Бери. Або ми, або вони.
Зосередься і стискай, як учив дідусь.
Ніхто не ображатиме мою родину.
У них бойові.
Чорт її забирай! Нічого не бачу.
-Так! -Улучила?
-Авжеж. -Так, але не сповільнюйся.
Вони повернулися.
Боже!
-Ні! -Ні!
-Схибив, вишкребку! -Їдь рівно.
Брен, обережно.
-Мама! -Ні!
Тепер ви мої.
Тримайтеся, я вирулю.
Обережно.
Мамо, повертайся!
Обережно!
-Мамо! -Мамо!
Редже, зупиняй авто!
-Мамо! -Ні!
Це моя гра.
А ти порушила правила.
Бувай.
Ні.
Ні!
Мамо!
Господи.
Досить, зупиніться!
Вам потрібна я? Я тут.
Убийте лише мене.
Будь ласка!
Мамо, ні!
Як рибу в бочці стріляти.
-Стрибайте, діти! Геть звідти! -Кеме, давай!
Ні.
У мене власні правила.
Бісів син.
-Мамо? -Мамо!
Сонечки.
Ти жива.
Усе позаду.
Гаразд.
Цей жах закінчився.
Я з вами.
Ніколи вас не відпущу.
-Ніколи. -Добре.
Давай, братику.
Ти теж.
Ти знаєш правила.
Ну ж бо.
Дякувати Богу.
Дякую, Джейку.
Дякую.
Реджі?
Не зупиняйся, аж поки не дістанемося Техасу.
Так.
ОБГІН ЗАБОРОНЕНО
ВІТАЄМО У ТЕХАСІ ВСЕ ЗБІЛЬШУЄТЬСЯ!
Дякую.
Усім смачного.
Слухайте, щодо чеку не хвилюйтеся. Я заплачу.
Що?
Давайте, налітайте.
Поділися сиропом, Келлі.
Ти заплатиш?
Так, Брен. Передай…
Скажи, що я помиляюся.
Ти про що?
Я бачу твої знервовані очі. Що ти накоїв?
Скільки?
Для нового старту достатньо.
Саме так, і це ще не все.
Господи!
Так, тож нагадаю, що вафлі найсмачніші з купою сиропу.
І масла. Без нього ніяк.
Треба їх повернути.
Кому?
Так, мамо. Кому?
Не постер же нам друкувати.
Я не згодна.
Кеме, Келлі, не дивіться так на нього. Не беріть із нього приклад.
Чому це? Беріть.
Треба повернути ці гроші…
Не знаю.
Комусь.
Правильно?
Мамо, ми їх залишимо.
Відшкодування.
Схоже, ти в меншині, сестричко.
Їж, поки не охололо.
Так, давай, мамо.
Долучайся до сім'ї.
Ми святкуємо.
Давай.
Наша родина святкує.
Передайте сироп.
Дякувати Богу.
Прибери гроші. Нам зайві проблеми не потрібні.
Техасу не перевершити Аризону.
Переклад субтитрів: Анна Туркіна