Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
PART DEL QUE VEUREU ÉS CERT
LES PARTS IMPORTANTS ALMENYS
NETFLIX PRESENTA
Alto, policia!
Atureu aquella noia!
Disculpa!
- Ho sento molt! - Compte!
Mira per on vas!
Atureu-la!
Us ho hauria d'explicar.
Em dic Enola Holmes. Potser recordeu qui soc.
En resoldre el meu primer cas…
Hola.
…vaig muntar un negoci.
Una agència de detectius…
AGÈNCIA DE DETECTIUS
…oberta i preparada per als meus primers clients.
M'uniria al panteó dels grans detectius victorians.
- El detectiu Field. - Sí.
- Mackenzie Macintosh. - Hola.
- Alfred Hornblower. - Som-hi!
I l'infame Reginald Sway.
I el millor de tot, estaria amb el meu germà.
A la seva altura.
Una detectiva de ple dret,
digna del cognom Holmes.
Enhorabona.
O això pensava.
Vostè és la secretària?
- Quants anys tens? - Vatua l'olla, que jove.
Però és un avantatge.
Puc explorar i anar a llocs on altres no podrien.
I sé batre'm. Domino el jujutsu.
- Però ets una noia. - Sí, ho soc.
Quina experiència tens?
- El cas Tewkesbury? - Va ser Sherlock.
- Va ser… - Sherlock…
- Sherlock Holmes, oi? - Li asseguro que vaig ser jo.
Tewkesbury és un bon home. Un valent.
- Digue'm…
- Sí?
El teu germà està lliure?
Llegeixin l'article!
Sherlock Holmes i el cas del cadàver de Brixton.
El meu germà.
Mentre que jo no tenia ni un cas, a Sherlock n'hi sobraven.
Però el més recent l'exasperava.
VOLEN INTERROGAR L'EUDORIA HOLMES
Mentrestant, la meva mare continua evadida…
MENJAR PER A BEBÈS
…intentant passar desapercebuda.
Però mai ha estat el seu punt fort.
IGUALTAT DE DRETS PER A LES DONES
TANCAT
AGÈNCIA DE DETECTIUS ENOLA HOLMES
Sí, i no m'oblido d'ell.
INVITACIÓ AL BALL ANUAL
ESTIMADA ENOLA, VINDRÀS? TEWKESBURY
La reforma no és una tasca que hem d'acomplir,
ni un projecte de llei que hem d'aprovar, sinó una necessitat constant de canvi.
Escolteu-lo.
Lord Tewkesbury, l'impulsor del canvi i del progrés.
El defensor de les causes nobles.
Però jo no em podia distreure. A més, continua sent un sompo.
Massa gent té com a únic propòsit a la vida
encaixar en el món que els envolta.
És un error.
Segueix el teu camí, Enola.
ENOLA
De vegades ensopegaràs.
De vegades cauràs.
Però per molt perduda que et sentis,
si no et traeixes,
el camí sempre et tornarà a trobar.
Però semblava que el meu camí s'havia acabat.
Havia fracassat.
Només em quedava tornar a casa.
Enola Holmes?
Sí?
Llavors soc al lloc adequat.
És cert que trobes gent perduda?
AGÈNCIA DE DETECTIUS ENOLA HOLMES
D'on ho has tret? És de fa mesos.
L'he trobat al carrer.
Qui has perdut?
La meva germana.
Compte.
Va desaparèixer fa una setmana.
Tothom diu que ha fugit, però la Sarah mai ho faria,
a mi no.
És la meva única família.
Per aquí.
Les altres noies encara són a la feina.
Vols te?
Gràcies.
M'ensenyes la seva habitació?
La nostra, vols dir?
Ja hi ets.
Tenim sort. La majoria de noies són cinc per habitació.
Això t'ajudarà.
La Sarah els deixa formatge.
Té bon cor.
Com és la Sarah?
Així d'alta.
Guapa.
Molt guapa.
Ulls verds, pèl-roja.
- Té pigues… - Pèl-roja?
De fet, no som germanes.
Són germanes trobades.
La Sarah la va acollir.
Qui és, Bess?
- Enola Holmes. - És una detectiva.
Sembla poqueta cosa.
Mae!
Bessie, com vestia la Sarah el dia que va desaparèixer?
Què fa?
Perd el temps.
Portava l'altre vestit, el verd.
CIÈNCIA PER A JOVES
Li agrada llegir?
I tant. És autodidacta.
La Sarah deia que cal conèixer el món en què vius.
Maquillatge.
Tenia un pretendent?
No. Però molts la cortejaven.
No era bona jardinera.
Escolta, per què no deixes de tafanejar?
Calla. Deixa que faci la seva feina.
12 DE MARÇ
El 12 de març significa res per a tu?
Ja n'hi ha prou.
No necessitem l'ajuda de gent com tu.
L'he trobada jo, es queda aquí.
Aquesta marreca és una tafanera.
- No va deixar una nota? - Només això.
Tenia dues feines. Ho necessitàvem per sobreviure.
Rentava copes en un bar.
Es diu La Cornamenta del Cérvol.
Queda-t'ho.
No cal. D'això ja en parlarem.
Digue'm, quan la vas veure per últim cop?
Fa una setmana, a la fàbrica de llumins.
Es va barallar amb el senyor Crouch, el capatàs, al seu despatx.
- Per què? - Ell la va acusar de robar.
Però la Sarah és honesta.
Treballa a la fàbrica de llumins?
Totes hi treballem. Som les noies dels llumins.
Doncs començarem allà.
Llavors acceptes el cas?
Gràcies, senyoreta Holmes.
Gràcies.
Per fi, el meu primer cas.
Bé, de fet, el segon.
Et trobaré, Sarah Chapman.
Pèl-roja, vestit verd.
Maquillatge, llibres sobre ciència, 12 de març.
No sé què maquinaves…
però la partida ha començat.
No t'allunyis de mi. Segueix-me.
Quantes noies treballen aquí?
Unes 500 o 600.
Quina pinta faig?
- Està bé el mocador del coll? - El tens al coll.
- Bon dia, Bessie. - Bon dia, Doris.
FÀBRICA DE LLUMINS LYON
Boca.
- Boca. - Vinga.
- Següent. - Fora.
- Sisplau, senyor Crouch. - Toca el dos.
- Boca. - Què mires?
Ei, la nova. Apunta't al registre.
Boca.
- Què busqueu? - Tifus.
Això és el fòsfor.
No et preocupis, et faràs a l'olor.
Ella treballava aquí?
Posa els llumins aquí…
fes-los lliscar,
i dins la caixa.
És senzill. Intenta-ho.
Et restaré un penic del sou.
Està aprenent, senyor Crouch.
Que aprengui més de pressa o te'l trauré a tu també.
Algú més vol perdre diners?
Tu, per exemple?
Ja m'ho pensava.
Vinga, a treballar.
He de pujar a aquell despatx.
Ni ho somiïs.
No parleu.
Solament amb un petit detall
es poden canviar les regles del món.
LLUMINS D'UN PENIC LYON
Ei, més de pressa!
Visca!
Com coi ha passat això?
Vinga, recolliu-los.
Tu, recull-los.
Vinga, a treballar.
Què hi feies, aquí?
BENEFICI FINANCER
Vinga, noies.
LLUMINS DE DOS PENICS
Vermell.
Perdeu el temps.
No em miris així.
REGISTRE
Eh, deixeu de parlar.
Ulls verds, pèl-roja.
Vas robar alguna cosa.
Charles!
És una extorsió descarada.
Criminal!
- Tinc les butxaques buides. - Et penses que jo no?
Em vas prometre que descobriries qui ens ha fet això.
Sembla que m'amenaci, senyor Lyon.
No m'esperava això quan vam fer el tracte.
I ara, a més, ens roben.
- Ja l'has sentit. Resol-ho. - Som-hi, William.
Senyor, té alguna sospita sobre qui en podria ser l'autor?
T'ho demanaria si fos el cas?
Senyor, ens hauríem de plantejar si aquest robatori hi està relacionat.
- Tinc idees… - T'he preguntat la teva opinió?
O t'he demanat que ho resolguis?
Contactaré amb la gent apropiada.
Senyoreta Troy!
Sí, senyor.
Les nostres noies treballen amb la màxima eficiència.
- Oi, William? - Sí, pare.
Sisplau, endavant.
Doris, com estàs? La teva germana encara està malalta?
Sí, senyor Lyon.
El tifus.
És la plaga del nostre temps.
Fa dos anys que mata aquestes noies.
Em trenca el cor.
Bé, Lord McIntyre, li proposo que anem a dinar.
Ens ho mereixem.
Com va entrar la Sarah al despatx?
El capatàs es va distreure amb un foc a una de les seccions.
Quina secció?
La de la Mae?
Sí.
Ets bona detectiva, Enola Holmes.
Tothom creu que investigar és una feina plena de regles,
però, de fet, només n'hi ha una.
Estira tots els caps solts que trobis.
Ella és un cap solt…
així que l'estiraré.
Hola, senyor. Quina nit tan agradable.
Senyoreta, estic casat.
EL PARAGON
Hola, tresor.
Has oblidat l'entrada?
Són dos penics per la teva cara dolça i enganyosa.
Mig penic cadascun.
Toffees autèntics.
Només mig penic.
On ets, Mae?
Disculpi, senyor.
Ja la tenim aquí!
D'on has tret aquest barret? D'on has tret aquest copalta?
Oi que està a la moda i qui el porta ressalta?
M'agradaria tenir-ne un com aquest.
Arreu em pregunten: "Hola! D'on has tret aquest barret?"
D'on has tret aquest barret? D'on has tret aquest copalta?
Oi que està a la moda i qui el porta ressalta?
M'agradaria tenir-ne un com aquest.
Arreu em pregunten: "Hola! D'on has tret aquest barret?"
I ara, directe des de Xangai,
rebem el senyor Lee i el seu món d'il·lusions!
Tu m'has robat el maquillatge?
No, busco una noia que es diu M…
Tenia dues feines.
Es diu La Cornamenta del Cérvol.
Tens cinc segons per dir-me què fas aquí.
La Sarah treballava aquí?
Sí, oi? I la Bessie no ho sap.
La Bessie no sap moltes coses. I no les ha de saber.
Sé que la vas introduir en el despatx. Per què va robar els documents?
- Què li ha passat? - Deixa'ns en pau, entesos?
Aquesta lluita no és per a senyoretes com tu.
Senyoreta o no, tinc traça lluitant.
Digue'm, on s'amaga i què sap ella?
Vals més del que pensava.
No sé què feu, però la Mae puja a l'escenari d'aquí 30 segons,
i encara va vestida de senyor.
Deixa-la anar, ara.
- Fes-la fora d'aquí. - Serà un plaer.
Vinga.
On es maquillava la Sarah Chapman?
És una noia misteriosa, i no és mala actriu.
Si no, l'hauria fotut fora, però atreia homes cosits de bitllets.
Això sempre és útil. Fora.
Quins homes?
Hi havia un senyor de l'alta societat que venia sovint.
Ella el veia amb bons ulls.
Ell li enviava flors i cartes.
Com es diu?
No ho va dir.
Sempre tenen l'esperança que els arribi l'amor.
Però mai els arriba.
A aquells paios els agraden barates,
però es casen amb riques.
"Dos cors buits àvids d'amor."
Àvids d'amor?
"Sona una campana en el cel.
Passegem per aquell indret d'un blanc exuberant.
La capella ens espera al tombant."
I una rosella.
Ell es diu així?
Per què va marxar?
MÒBIL?
QUI ÉS AQUEST HOME?
Va fugir amb aquell home?
UNA NOVA VIDA?
O fuig d'ell?
PERILLÓS?
Espero que sigui això. La seva poesia és horrible.
Fot el camp, noi.
- Sherlock? - Enola.
Què fas aquí? No és un lloc segur.
Hi ha paios que fan por.
Sí, avisa'm quan en vegis un.
- Germà, estàs bé? - Estic bé.
Ha estat una petita disputa sobre una copa de vi
i de qui era el vi.
I…
Quan en beus, és difícil moure els braços i les cames.
Et portaré a casa.
No solc embriagar-me, però tinc un cas, saps.
- Un de complicat. - Taxi.
- Hola.
- On anem? - A 221 Baker Street.
Resulta que el meu germà pesa com un mort.
És com portar un cavall mort al damunt d'un altre cavall mort.
Aquest és el a, jo visc al b.
No sabia que tenies escales.
Necessites escales si vols escalar a la vida.
És un consell. L'hauries d'apuntar.
Vinga. Aixeca la cama dreta.
I ara l'esquerra.
L'esquerra és la millor. Ho hauries d'apuntar.
Ja hi som.
Casa. Ben fet, Sherlock.
Deixa'm fer-ho.
Ho veus?
Baker Street.
- Vaja, quin desordre. - Està perfecte.
No toquis res.
Què investigues?
No és cosa teva. Treballo sol. És confidencial.
I ara calla, estic pensant.
Mai interrompis algú que pensa.
- Ho hauries… - D'apuntar?
No vagis allà.
No.
L'últim cas de Sherlock.
ON VA ANAR?
És fascinant.
QUI ETS?
Digue'm, per què ho has regirat tot?
- Jo ho veig igual. - Ho veus igual? E…
Tens mal de cap? Em pregunto per què.
Per això no convido ningú a casa meva.
Mira el que has fet. Tots els papers estan desordenats.
Aquest cas et turmenta.
Hi ha molts interrogants en el teu mapa.
Pastís de fruita. Toca el dos.
- Ja ens veurem. - Per això beus?
Estic convençut que no és gaire vell.
- Potser et puc ajudar. - Sí, marxant.
Sí. El món seria un indret més segur
si no veiéssim l'interior de Sherlock Holmes, només l'exterior.
He tingut una idea.
Has pensat mai a compartir pis?
- Per a què? - Per evitar aquest caos.
És curiós que als qui busquen consells els encanta donar-ne.
T'he demanat consell?
- Et vaig trobar al carrer borratxo. - Què veig quan et miro?
- No jugaré a això. - Sabates i cabells tronats.
- Tu i Mycroft sou iguals. - T'has de rentar la roba.
- No veieu… - Estàs pàl·lida, escanyolida…
Prou!
I les teves ungles.
- Per què vas a la fàbrica de llumins? - Què?
Anit estaven tacades amb marques verdes, aquest matí, negres.
El fòsfor dels llumins es mescla amb l'oxigen.
No estava tan begut per no veure això.
- Com has…? - I tens el coll vermell.
Te l'han agafat o t'hi han posat un ganivet…
Estàs en perill?
Soc el teu tutor.
Si vols que t'ajudi, la meva oferta és sobre la taula.
No et desesperis per demostrar el que vals.
No em desespero, i no necessito l'ajuda de ningú.
Però això m'ho quedo.
Com gosa? Com gosa donar-me lliçons?
No pot resoldre el seu cas
i viu en un caos de papers i floridures dantesques.
Com gosa dir que estic desesperada? No és cert.
- I no és just. - Enola?
Ets aquí.
Tu també.
Com estàs?
Estàs bé? Sembles…
Estic encoberta investigant un cas.
De fet, oblida això.
És molt curiós, jo…
Juraria que t'he vist aquí abans.
De debò?
Passo per aquí per anar al Parlament.
Sí?
Quina meravella.
Bé, de vegades esmorzo aquí.
Sí, és un lloc meravellós. Conec el jardiner.
Parlem sobre què sembrar per a l'any vinent.
Gira-sols i clavells del poeta, pels seus vermells llampants.
He vist el que has fet…
Bé, no és res.
…a la crònica social.
HOMES DE MÓN VESCOMTE TEWKESBURY
Ets el solter d'or.
No et creguis tot el que diuen.
Et vaig escriure.
No em vas contestar.
Estava… ocupada.
He muntat un negoci. És un repte perpetu.
Potser tu no ho entens.
- Bé, Enola, si necessites ajuda… - No.
Si tinc problemes d'horticultura, t'avisaré.
D'acord.
Bé, ja saps on trobar-me…
si desapareix una planta.
Gaudeix del teu esmorzar.
Sí.
S'ha girat?
Bé, no ho ha fet.
No vinc aquí cada dia.
Només quan ho necessito.
I de vegades no va per aquí.
Agafa el camí paral·lel.
Ja saps on trobar-me.
"Ja saps on trobar-me."
"Al tombant."
"La capella ens espera."
"D'un blanc exuberant."
Whitechapel.
"Dos cors buits àvids d'amor…"
"Dos cors buits…"
"Dos", "buits". Dos, vuit.
Vint-i-vuit.
"Va sonar una campana en el cel."
Campana? "Passegem per aquell indret."
Campana. Indret.
"Ens espera al tombant."
28 Bell Place, Whitechapel!
Ho sento.
Es reprèn la partida.
Ho he de confessar.
Com a detectiva, sents una certa satisfacció
quan estàs a punt de resoldre un cas.
Com cosir una faldilla nova…
cosa que no faig, o ensenyar a un gos a seure.
Brilles sabent que has fet una bona feina.
Hi ha una nova Holmes a la ciutat.
Exacte. Sherlock Holmes té una rival a la seva altura.
El meu nom serà aclamat,
i la Bessie recuperarà la seva germana.
Això és una feina ben…
feta.
Sarah?
Què ha passat aquí?
Senyor Rosella.
Mae.
Què ha passat? Qui t'ha fet això?
Ha estat l'home de la Sarah?
Mae.
No. Tot anirà bé.
Vaig a buscar un doctor.
No.
Torna.
LA VERITAT DELS DÉUS
Senyoreta Holmes?
Inspector Lestrade.
- Enola Holmes. - Lestrade.
- Ella… Ella està… - Morta.
Com ha succeït?
Oh no, estic investigant un cas.
Una noia desapareguda.
- Aquesta noia? - No.
No, ella es diu Mae.
Treballava al teatre Paragon i a la fàbrica de llumins.
Era ballarina i amiga de…
Superintendent Grail.
- Bon dia. - Bon dia, senyor.
He vingut a investigar un possible altercat.
Algú ha sentit crits, i he descobert aquesta jove.
Com es diu?
Enola Holmes.
La seva germana. També és detectiva.
Déu meu, una altra.
No hauria d'estar a l'escola de senyoretes?
Investiga la desaparició de…
- La Sarah Chapman. - Sí.
La Sarah Chapman? Vaja, que curiós. Jo també.
- L'acusen de robatori i xantatge. - Xantatge?
Sí, detectiva.
Encara està calenta i no té rigor mortis.
- Quan s'han sentit els crits? - A i deu, senyor.
Quan ha arribat, detectiva?
A la mateixa hora.
És encara més curiós.
No, intentava aturar l'hemorràgia per salvar-la.
O intentava treure-li informació.
Escorcolli-la, inspector.
No puc. No la puc palpar, senyor.
Au va, Lestrade. No sigui tan escrupolós.
És una detectiva.
- Coneix les regles. - Sí.
Doni'm la bossa.
Què és això?
Les meves proves.
I allò?
No és res.
Llavors per què ho amaga?
L'han trobat a l'escena del crim amb un cadàver tebi.
No li convé quedar-se proves.
Superintendent Grail, no deu pensar…
Què no dec pensar, senyoreta?
Que les joves no saben matar?
Vinga, doni-m'ho.
Tots vosaltres, empaiteu-la!
Per què ha fet això?
Aparteu-vos! Fora!
Atureu aquella noia!
Això ja ho heu vist.
Lestrade de Scotland Yard. Espero que em recordi.
Busquem la seva germana. S'ha ficat en un embolic.
Em permet?
És aquesta?
Ho és?
Quedi-se-la. En tinc més.
Que me la quedi? No puc.
Sí que puc. No puc.
Potser puc.
I aquest és el cèlebre violí?
Només en tinc un.
Potser em pot explicar què creu que ha fet l'Enola.
Tant de bo pogués fer-ho, senyor.
Li fa res?
Caram, el seu últim cas.
De què va?
Un altre estrangulador de Brixton?
Una herba donzella?
No em digui que és un Clerkenwell.
Quines proves tenen contra la meva germana?
Si em diu les seves, jo li diré les meves.
Un cas del govern. Han desaparegut diners.
Li toca.
El super vol parlar amb ella.
- Per què? - Compleix ordres, senyor Holmes.
O li puc dir Sherlock?
Graydon. Graydon Lestrade.
El meu pare pensava que era distingit, i ho és.
En fi, si algun dia em vol dir així…
Bé.
Ho retiro.
Ai mare.
Perdó, t'hauria d'haver avisat.
No.
No sé si ho vull saber.
Bona tarda.
Li puc demanar un favor?
Tant se val. Explica-m'ho tot.
- Un cas del govern? - No.
Un altre estrangulador de Brixton?
Una herba donzella?
"Si em diu les seves, li diré les meves."
És un babau. Volia saber què tenia contra tu.
Moviments misteriosos de diners que entren i surten del govern.
La meva teoria és suborn, extorsió o xantatge.
I què has trobat?
Dossiers de cinc comptes diferents
que van a un banc privat a través d'Hisenda.
- Algú s'està enriquint amb això? - Sí.
- Qui? - No tinc cap nom.
Només un número.
He investigat el banc. Els diners han desaparegut,
han anat a un altre banc, i a un altre,
i un altre, un altre, un altre, un altre.
Tots ells amagats utilitzant comptes diferents.
Vint-i-set en total.
- I què en dedueixes? - Tres coses.
Primer, a aquell home li agrada jugar, és un geni de les matemàtiques,
cobreix el seu rastre a cada moment.
Segon, les fonts són diverses.
Cinc bancs al sud del riu, sense cap relació entre ells.
Tot anònim.
Tot va a una butxaca.
I la tercera?
Sap que l'investigo.
Però com?
Cada vegada que trobo un cap solt, s'esfuma
i reapareix en un altre lloc.
M'està fent ballar el cap. És…
És exasperant.
Així que no tens cap pista?
Una. Una setmana abans de la primera transferència
un home amb un barret ajustat va robar a Hisenda.
Un barret ajustat?
- Què va agafar? - Un document.
No en volen parlar. Deu ser informació confidencial.
Però fins ara no he descobert quina relació té amb tot això.
Et toca. Espero que la sang no sigui teva.
Busco una noia, la Sarah Chapman.
M'ha contractat la seva germana. La Bessie.
Treballava a la fàbrica de llumins Lyon i al teatre de nit.
Té un amant,
he estat al seu pis.
Ell li va donar això.
28 Bell Place?
Whitechapel, sí.
I allà he trobat la seva amiga,
assassinada.
Qui l'ha assassinat? L'home de la rosella?
ROSELLA
MORT
Sospito que sí.
Potser va segrestar la Sarah i la seva amiga ho va descobrir.
L'amor. Com afecta la gent.
- Com va morir? - Amb un ganivet.
- Vas tocar l'arma? - No.
- I per què vas fugir? - Vaig trobar una prova.
L'agent la volia.
- Té un pas estrany. - Grail.
Ens coneixem.
Això era a la butxaca d'ella.
És tan dolent com el poema.
- M'ho quedo jo. - No.
És meu, i és important.
Grail va dir que havia robat alguna cosa i que els feia xantatge.
- Però la Sarah mai faria això. - No la coneixes.
Sento que sí.
Has vingut aquí fugint de la policia.
Ha mort algú, i ets sospitosa en un cas d'assassinat.
T'has deixat dominar per les emocions.
Queda't aquí. No et moguis. Ho investigaré.
La Sarah és responsabilitat meva. Ningú es preocupa per aquestes noies.
- Ho he promès a la seva germana. - El primer error d'un detectiu
és prendre's el cas personalment.
Enola, sé que no t'agraden els consells innecessaris,
però sisplau…
no et converteixis en mi.
Això m'ho hauria d'apuntar.
Llumins! Compreu llumins!
Un penic la capsa.
Llumins! Només un penic la capsa.
Compreu llumins!
Aquesta lluita no és per a senyoretes com tu.
No necessitem l'ajuda de gent com tu.
Sempre tenen l'esperança que els arribi l'amor.
Però mai els arriba.
A aquells paios els agraden barates, però es casen amb riques.
Així que ets un noble, Rosella, no?
I un d'adinerat per permetre't un niu d'amor com aquell.
- Senyor… - No sigui ridícul.
VESCOMTE TEWKESBURY L'ÀNIMA DEL BALL DE SOLTERS
GRANS HOMES: AFICIONS I COSTUMS
Una setmana abans de la primera transferència
un home amb un barret ajustat va robar a Hisenda.
NOUS LLUMINS BLANCS D'UN PENIC LYON
Cinc bancs, al sud del riu, sense cap relació entre ells.
FÀBRICA DE LLUMINS LYON
"Ball de treballadores dels llumins."
"Organitzat per Henry i Hilda Lyon. 12 Marchmont Square."
El 12 de març significa res per a tu?
No és una data.
"El seu fill gran, el William Lyon, liderarà el primer…"
Clavells del poeta, pels seus vermells llampants.
Les nostres noies treballen amb la màxima eficiència.
- Oi, William? - Sí, pare.
I jo que pensava que eres una rosella.
CLAVELL DEL POETA
A veure com de delicat ets, clavell del poeta.
Aniré a un ball.
NORMES D'ETIQUETA
CAPÍTOL 3 ASSISTIR A UN BALL
1. EL VESTIT
2. LA MÀSCARA
3. CONVERSA EDUCADA
Soc jo.
No soc jo.
Quan et busca la policia, és molt útil.
Silenci, parlarà sa Senyoria el vescomte McIntyre.
Sento interrompre aquesta ocasió gloriosa,
però, bé, soc un polític.
Si tinc l'oportunitat de ser en un escenari, l'aprofitaré.
Vull donar les gràcies al nostre amfitrió
i demano un aplaudiment pels seus èxits.
Sense màscares, tant és.
Perquè el Henry Lyon ho converteix tot en or.
Bajanades. En peltre com a molt.
El que ha fet amb els llumins és llegendari.
En dos anys ha convertit números vermells en negres.
I també el vermell en blanc.
A més, aquest home humil s'ha ocupat
del tifus i de les pobres treballadores,
ha recaptat fons i ha diagnosticat casos aquí.
És emocionant. Estic emocionat.
Senyores i senyors, us presento el Henry Lyon.
I el seu magnífic fill, el seu hereu, el William.
Pel futur.
Que sempre sigui brillant.
Vinga, Henry, il·lumina'ns.
I tant.
I ara gaudiu de la vetllada.
Crec que aquest vestit ja l'he vist.
Ah sí, l'any passat.
És preciós i elegant.
Ets molt amable.
3. CONVERSA EDUCADA
Senyors.
Senyora.
Bona tarda.
És una ocasió meravellosa, no troben?
Els convidats són encantadors.
I l'orquestra és molt melodiosa.
Em preguntava
si podria parlar amb vostè, senyor Lyon.
He dit una bestiesa?
On és el seu acompanyant?
Acompanyant?
No esperi que el meu fill parli amb vostè sense companyia.
CAPÍTOL 37 TENIR UN ACOMPANYANT
CAPÍTOL 38 NO TENIR UN ACOMPANYANT
MORTA SOLA PER NO TENIR ACOMPANYANT
No puc parlar amb vostè sense acompanyant?
No, esclar que no.
De debò?
Qui és aquesta dona?
Ells sí que parlen.
Ells ballen.
Passi-ho bé, senyoreta.
Sí.
Que estúpida.
Bona tarda.
Es podria afirmar, amb certa raó, que em podria haver preparat millor.
Però ballar no és un dels meus punts forts.
Bé, tret de…
Genolls amunt, mare,
fica't sota la taula.
Estic en un bon embolic.
Per què?
A aquell home li agrada jugar. Dossiers de cinc comptes diferents.
Cobreix el seu rastre a cada moment. Un banc privat.
S'esfuma i reapareix. No tinc cap nom.
Només un número.
És un geni de les matemàtiques.
M'està fent ballar el cap.
És un codi.
La polca.
La promenade.
El two-step.
Tots són balls.
Balla!
Vint-i-set, endavant.
Sí. El llenguatge del ball.
"Vint-i-set balls."
T'he descobert.
Ball 1… 114… 22…
Aquestes coses són horribles, oi?
Tot és vanitat i presumpció.
Ens coneixem?
Crec que ens hem vist abans.
Tinc una d'aquelles cares.
Mira Troy,
soc la secretària privada de Lord McIntyre,
el ministre d'Hisenda.
Tabitha.
Tabitha Timothy.
No permetis que t'afectin.
Només és un espectacle.
Tothom fa un paper.
Es posen a prova.
Els guanyadors.
Els perdedors.
I és divertit
si saps les regles.
Què fan amb aquells ventalls?
Envien missatges.
Diuen coses prohibides…
o massa vergonyoses per dir en veu alta.
Gràcies per la lliçó.
Ha estat una lliçó dura.
Sense poder, les dones depenem del nostre enginy,
perquè tenim poques oportunitats.
Té.
El meu ventall.
No el necessito.
I si vols parlar amb el William…
intenta-ho amb això.
No, tu no.
Socors.
Seria un plaer.
No cal ser grollera.
No era la meva intenció.
Tewkesbury!
- Just quan et necessitava! - Enola?
No parlis amb mi o et faran fora d'aquí.
- M'has d'ensenyar a ballar. - A ballar? Quan?
- Ensenya'm a ballar ara. - Com…?
Saps que n'aprenc des que tinc cinc anys?
Millor. Temia que fossis un mal professor.
- Què fas aquí? - Busco un assassí.
No t'ho hauria d'haver dit. Oblida-ho.
- Intento salvar la vida d'una noia. - Ballant?
Sisplau, Tewkesbury.
D'acord. Posa't dreta.
Posaré les mans aquí.
Ja, esclar.
Estén el braç.
Bé.
Jo et guiaré i tu em seguiràs.
- Això és un error. - La cara sobre l'espatlla.
I ara, u, dos, tres.
Dos, tres. Dos, tres.
Quatre, dos, tres. U, dos, tres.
Dos, tres.
Bé.
Has canviat des que vam parlar.
Per què anaves al parc?
Per què volies veure'm anar al Parlament?
Només et vigilo,
per si et tornes a ficar en embolics.
- Per si et fan fora d'un tren… - Enola…
No et saps cuidar.
Ara soc un home.
Ho seràs quan ho digui jo.
I els embolics en què em fico són molt menys perillosos.
Vinga.
Dos, tres. Dos, tres.
Mira'm als ulls.
El ritme sempre és allà.
Ballar és confiar, és una unió. Per això sempre m'ha agradat,
fins i tot quan me n'ensenyava el meu oncle.
Adora el porc amb mostassa.
El seu alè…
Gira't, dos.
Gira't. Ho sents?
Ho sento.
Bé.
- Balles bé. - Dec tenir un bon professor.
Malgrat que el seu alè té menys mostassa del que esperava.
Tenim una emergència.
He de marxar.
Té, la targeta del ball.
Però no en sé prou.
- Què vol dir això? - Ja n'aprendràs.
No toqueu el pastís de gingebre. Us destrossarà els intestins.
Hola.
- Senyor Lyon. - Sí.
M'agradaria ballar amb vostè aquest vespre.
Tinc la targeta plena.
Me l'ensenya?
L'últim vals està lliure.
Que oportú.
Li fa res?
Fins ara.
És ell.
Admires Lord Tewkesbury?
No.
Som vells amics.
Diuen que és un bon home i un gran reformador.
Bé, si vols ballar amb ell, t'hauràs d'esperar.
Hi ha una bona cua.
Sí, he d'aprofitar l'oportunitat.
Bona tarda, senyoreta…?
Tabitha.
Cicely.
Lord Tewkesbury.
Lamento interrompre'l. Em dic Cicely.
La seva amiga Tabitha ha dit que ballem junts.
De debò?
- Disculpi, com es deia? - Cicely.
Senyores i senyors,
busqueu les vostres parelles per a l'últim vals.
Estic convençuda que ens hem vist abans.
On devia ser?
No ens hem vist mai,
però l'he vist mirar-me. Per què?
Esclar, al teatre Paragon.
El vaig veure parlant amb una jove.
La Sarah Chapman.
Si marxa, cridaré.
La policia el segueix, senyor Lyon. De fet, ens segueixen a tots dos.
No l'han convidat aquí. Què vol?
La germana de la Sarah m'ha contractat per trobar-la.
La Bessie l'ha contractat?
Coneix la Bessie?
Deixi'm en pau, sisplau,
o ho esguerrarà tot.
Com? Què esguerraré?
Ens vigilen.
Si hi insisteix, vegem-nos a la biblioteca a mitjanit.
No digui res més.
Fins després.
UN PLAER CONEIXE'L, SHERLOCK HOLMES
"Moriarty"?
Qui ets?
- Redeu, et fiques en llocs estranys. - Què fas amb un atiador?
Has de marxar, espero algú.
Algú que tems prou per tenir una arma?
Sempre apareixes quan no vull.
I de vegades quan vols.
- Què passa? - No n'has de fer res.
M'agrada la noia amb qui ballaves. Com es deia, Cicely?
Seria una muller excel·lent.
Enola, només em preocupes tu.
Tewkesbury, si ets aquí, ell no vindrà.
"Ell"? Tot això és per un home?
Ves-te'n.
Lord Tewkesbury.
Enola Holmes, quedes arrestada.
Si intentes escapar, et complicaràs la vida.
Així que no et resisteixis i no muntis un numeret.
- Senyor, no sé de què va això, però… - Assassinat.
És un cas d'assassinat.
Tewkesbury, no passa res.
Agent, endavant.
Protegeix-les.
Sisplau.
Som-hi.
No pertanyia aquí.
Quina festa.
M'han dit que ha ballat amb el jove Lyon.
Permeti'm preguntar-li, impertinentment, segur,
¿li volia fer un petó
o investigar el seu cas,
el de la Sarah Chapman?
Escolti, si la vol protegir,
ha de saber
que jo la protegiré millor.
Algú vol parlar amb ella,
i no són tan bons com jo.
"Algú"?
Qui?
Per què em va seguir aquella nit?
També seguia la Mae, oi?
Per això va trobar el pis.
Una camisa preciosa.
És de seda?
Amb el sou d'un policia?
Qui el paga, superintendent Grail?
Qui el paga per matar les noies dels llumins?
On és la Sarah Chapman?
- No ho sé. - És una lladre i una agitadora.
No es jugui la pell per ella.
Si vostè no m'ajuda a trobar-la, algú altre ho farà,
com la seva germana, la petita Bessie.
Només és una nena.
Comencen així, Enola Holmes.
Nenes com ella, vostè i la Sarah Chapman
fan preguntes, qüestionen els qui manen,
sense adonar-se que les protegeixen,
i intenten enderrocar-los.
Només cal una flama per iniciar un foc,
i la meva feina és apagar aquestes flames.
Seré generós i li donaré una última oportunitat.
On és?
No ho sé.
Doncs li espera la soga.
Quina detectiva que ha estat.
Hauria d'haver continuat brodant.
DE L'INSPECTOR LESTRADE: HAN ARRESTAT L'ENOLA
Senyor?
- Senyor. - No sigui ridí…
Superintendent Grail.
Senyor Holmes.
Soc aquí per la meva germana.
Si ordena que l'alliberin,
l'hi agrairia.
Soc el seu tutor i és una menor.
I una assassina.
Si creu que té proves contra ella…
En tinc un munt.
La van veure discutir amb la víctima, seguir-la,
barallar-se amb ella i, finalment, era al costat del cadàver.
I quan la vam trobar allà amb les mans plenes de sang,
va fugir.
He vist el pis.
Les marques de la porta indiquen que la van forçar,
i no feia gaire.
Hi havia senyals d'una baralla i petges de botes de tres intrusos.
Un d'ells corpulent,
per l'altura i l'abast del dany posterior.
Rastres de tela i taques de sang
indiquen que hi havia un altre ocupant, probablement una dona,
que sembla haver-se resistit
amb una arma punxeguda i improvisada…
abans d'escapar per la finestra.
Va ser un escorcoll i un interrogatori dirigit
en què es van descobrir dues dones,
i després va arribar la meva germana.
I vostè després va arribar sorprenentment aviat.
L'alliberarà o ho hauré de fer jo?
- Sotsinspector Beeston, endavant. - Senyor.
Empremtes digitals.
Un nou invent suís.
- N'ha sentit parlar? - Sí.
Li fa res donar-hi una ullada?
La nostra feina és molt més eficient,
sobretot en un cas d'assassinat.
La meva germana no va tocar l'arma.
I per què hi són les seves empremtes?
Vivim en una gran època, oi, senyor Holmes?
Tens idea de quina hora és?
- Hola, Edith. - Tens sort, gairebé et trenco les cames.
Però t'he reconegut les espatlles.
- Són molt reconeixibles. - Han arrestat l'Enola.
Per què?
Per assassinat.
S'ha ficat en un embolic
més gran del que em pensava.
Hi ha alguna cosa en aquest cas que…
La deducció per si sola no resoldrà?
Potser necessito que…
Necessito que m'ajudis.
Necessitem que ens ajudis.
Quinze minuts d'exercici.
Bé, la meva mare sempre deia:
"Els qui són capaços de demanar ajuda quan la necessiten
són els més valents."
La teva mare és molt diferent de la meva.
Vaig intentar aturar-la,
però és tota una lluitadora.
Molt bé. Per fi.
L'Enola Holmes és incontrolable.
És una força de la natura,
segueix la seva llei.
Tracteu-la bé, noies.
Sí, ho és…
I temo que la penjaran.
Va, vine!
Puja.
Soc jo.
M'alegro de veure't.
Agafa't.
Ens segueixen.
Prepareu-vos!
Digue'm, com va el teu cas?
No ho sé. Intentava trobar la germana d'una noia.
- He empitjorat les coses. - Bajanades.
Has encès un vesper. Has descobert alguna cosa.
- Preparades! - Per això et volen emmordassar.
No et preocupis, és inofensiu.
- A la teva esquerra! - La meva?
La teva!
Què saps de la fàbrica de llumins?
És un èxit absolut.
Ha doblat els beneficis en dos anys.
- I ara tenen tifus. - Tifus?
Sí, les noies cauen com a mosques. S'estan morint.
És un cap solt.
- Què? - Han tornat!
Ja venen! Agafeu-vos!
Coneixem aquestes fàbriques.
Vinga!
Noies com la Sarah són reemplaçables.
Desapareixen, sovint moren, i a ningú li importa.
Però aquesta noia els importa molt.
Què sap?
Va, pugeu!
Va robar uns documents.
I què farà amb ells? Quin és el seu pla? No és una lladre.
No és una xantatgista. És una agitadora.
Sap alguna cosa,
i això és molt més perillós.
Va, nois!
- Prepareu-vos, a la dreta! - Et fa res?
- Espereu. - On?
- Espereu! - Recte!
Ara!
Traieu-la! Traieu-la d'aquí!
Sigui el que sigui el que la Sarah amaga, Enola, és un secret.
Has d'investigar el que sap.
Descobreix-ho i les altres peces encaixaran.
La tens davant dels nassos.
Ajup-te!
Que maleducat!
Grail.
Estàs bé, Edith?
Més o menys!
LONDRES 13 QUILÒMETRES
Per l'amor de Déu!
No fa bona pinta.
Aneu pel darrere!
Estàs bé?
- Estic bé. - Entesos.
Oh, no.
Senyor.
Al·leluia.
És la Santíssima Trinitat.
Em faran comissari per això.
Agafeu-les.
Ho fem?
Temo que sí.
Enola.
Això no és inofensiu.
Correu!
Sort que mai m'ha importat la pelvis.
I tu, Edith?
- Com tens els ronyons? - Bé.
Ha estat divertit.
Tot et diverteix. És molt molest.
Vinga, per aquí. Val més que marxem.
D'acord.
Com està el teu noi inútil?
Diuen que fa bona feina.
Sí.
Potser no és tan inútil al cap i a la fi.
No diria que és "el meu noi".
Saps, de vegades penso que us he fet massa independents.
- Mare. - És cert. Tots vosaltres.
El teu objectiu és descobrir qui ets.
Tu, Sherlock, Mycroft.
Nens forts, imponents, genuïns, però…
potser una mica solitaris.
T'espavilaràs tota sola, Enola.
Però amb més gent, series grandiosa.
Qui et penses que ha organitzat tot això?
Jo?
No, has de trobar els teus aliats,
treballar amb ells, i seràs més gran del que ets.
Si parleu amb una sola veu,
fareu més soroll del que us podríeu imaginar.
Vinga. Ha de marxar. Els despistarem.
Bé, espolsa't…
i mira sempre endavant.
I si et tornen a condemnar per assassinat, avisa'm.
Ho faré.
Gràcies, Edith.
Ves amb compte.
I talla't els cabells.
Són un desastre.
Tinc bé els cabells.
Som-hi.
Has de fer les maletes.
Has d'estar en un lloc més segur.
La meva germana se n'ha anat?
- Com la Mae? - No.
- Està…? - No.
Estic segura que està bé. La trobaré aviat.
La Doris
m'acollirà.
Ara té un llit disponible.
La seva germana?
Ha mort.
Tifus.
Ha mort.
Aquesta terra té alguna cosa.
Una té vermell, l'altra blanc.
Quan van canviar els llumins que fabriques de vermell a blanc?
No ho sé. Fa uns dos anys.
En dos anys ha convertit números vermells en negres.
I també el vermell en blanc.
El tifus és la plaga del nostre temps.
Fa dos anys que mata aquestes noies.
CIÈNCIA PER A JOVES
Fora.
Què mires?
M'has d'ajudar.
No m'ho facis repetir. Puc entrar?
Primer, et vull demanar perdó per moltes coses.
No he vist els aliats que tenia davant.
- I he… - Enola.
Et vull dir una cosa.
- D'acord. - Sisplau…
Em passo tots els dies transigint.
He de permetre que algú aboqui aigua bruta en un llac
perquè voti a favor d'una reforma forestal.
Vull cridar: "Això no està bé", però no tinc aliats.
Fer-ho seria posar en risc tot el que està bé,
així que no acluco l'ull pensant quin camí seguir,
sol.
No busco muller
perquè la política em consumeix constantment.
Tenia guardat aquest discurs per a tu.
Ets un bon home.
Ara soc un home?
De vegades.
Però entenc les teves dificultats perquè jo també les tinc.
Lamento no poder parlar més, perquè tinc…
Un cas per resoldre?
La Sarah Chapman, la noia que busco,
té proves que les noies moren
pel fòsfor amb què treballen cada dia.
I la fàbrica intenta encobrir-ho amb el tifus.
Ella ho sap,
i algú la matarà per això.
I què podem fer?
Nosaltres?
No obris, potser és la policia.
- Encara et busquen? - M'he escapat de la presó.
- T'has escapat? - Oblida això.
Els llums estan encesos. Sospitaran si no obro. Amaga't.
Ja vinc.
- Senyoreta Cicely. - Ho sento, és tard.
No, en absolut. Li vaig dir que vingués. La vull ajudar.
- Hi ha algú aquí? - No.
Bé. Hem d'estar sols perquè he de parlar amb vostè.
Senyor, crec que és un home de gran caràcter
en qui puc confiar.
El que li confessaré potser el deixarà de pedra.
Senyoreta, potser podríem…
Vull parlar amb vostè d'una… relació.
Ah, sí. Potser en podríem parlar en un altre moment?
- Sisplau, senyor. - Ho sento molt.
Li asseguro que comparteixo el seu interès
i que tornarem a parlar.
Gràcies.
Ha marxat. Estava agitada.
No dubtis de mi. La Cicely necessita la meva ajuda.
Al ball em va dir
que vol canviar la llei de les fàbriques.
Ha descobert alguna cosa, diria que corrupció.
Què has dit que vol?
Enola, si estàs preocupada, t'asseguro categòricament…
Només tinc ulls per a…
Bé, no ho volia dir així.
Però en termes romàntics, sí, el meu interès és…
No he de buscar, perquè la política m'ocupa.
Admires Lord Tewkesbury?
Diuen que és un bon home i un gran reformador.
…interessat. La dona que més m'interessa…
He d'aprofitar l'oportunitat.
No m'escoltes.
Bona tarda, Lord Tewkesbury.
No tenia acompanyant.
Tens cinc segons per dir-me què fas aquí.
He estat cega!
El fòsfor dels llumins es mescla amb l'oxigen.
No he vist res.
La tens davant dels nassos.
Cicely.
La Sarah és la Cicely.
La Cicely és la Sarah!
Enola…
Enola, es pot saber…?
Enola, has entès el que t'he dit?
O més aviat el que no t'he dit? Has entès el que no t'he dit?
Sí. M'has dit que tu…
Ja n'aprendràs.
El missatge que em vas enviar amb el ventall,
què volia dir?
Vol dir "t'estimo".
Senyores i senyors, pel futur.
Esclar.
Treballaven junts, enamorats.
Tenien un pla…
descobrir la corrupció a la fàbrica i parar els peus al seu pare.
Volien que els ajudessis. El William Lyon et va convidar al ball.
És un radical com tu.
Em necessiten. Tens raó.
Però, Enola, hem de tornar dins.
La policia et busca i hem de parlar llargament.
No. Sé que hem de parlar, estimat lord.
Tu m'estimes.
I resulta que jo també t'estimo.
Tu també m'estimes?
Realment ets un sompo.
Para un taxi.
- No facis tant soroll caminant. - És grava.
- Tens uns peus enormes. - Ja ho sé.
Fes guàrdia aquí.
Si ve algú, digues que ets un lord.
Soc un lord.
Doncs et creuran.
D'acord.
- Tu.
- Ets tan ridícul. - Jo soc ridícul?
Et vaig dir que prenguessis precaucions.
T'has escapat de la presó i t'empaita tot el cos de policia.
T'has fet mal? Ho sento.
Tu no t'has fet mal?
No ho sembla.
Qui et deu haver ensenyat a lluitar?
- La mare també ha de respondre per això. - M'hauria d'haver alimentat com atu.
Un moment. Què fas aquí? El cas és meu o teu?
Dels dos. Sé com Grail ha aconseguit les teves empremtes.
Polsim de fòsfor oxidat
extret de la taula i posat sobre el ganivet.
Ets innocent.
Ho dubtaves?
Res és cert fins que es demostra.
I el teu cas?
El meu adversari.
El seu rastre m'ha portat aquí.
Els nostres casos estan relacionats.
Som-hi?
El William Lyon…
L'amor de la Sarah.
I el meu lladre del barret ajustat.
Controla les emocions. No podem fer res per ell.
Hem de tenir la ment fresca i els ulls oberts.
L'han assaltat.
- Sí, i escorcollat. - Pel document que va agafar.
Un ganivet?
No, més gran.
Un alfange.
Marques de botes grans
i rascades d'un bastó amb una virolla de metall.
Grail.
Però per a qui treballa?
Aquí hi havia algú més.
El cigar tenia un broquet.
I restes de llana.
Astracan, la millor.
Bé, Lord McIntyre, li proposo que anem a dinar.
Deixi'm en pau, sisplau. Ens vigilen.
On va robar el William?
- A l'oficina d'Hisenda? - Sí.
L'oficina de Lord McIntyre, el ministre d'Hisenda.
D'on ho treus, això?
Crec que el William va robar una prova
que Lyon i McIntyre conspiraven junts.
- Corrupció. - Sí.
Atiada per la cobdícia.
McIntyre ha tret profit secretament de la fàbrica.
Van canviar la fórmula dels llumins amb un fòsfor més barat,
i és letal.
Enola?
Enola, estava preocupat.
M'has deixat a les fosques, i gairebé m'estripo…
- Sherlock Holmes? Com…? - Ara no.
Déu meu…
- Està…? - Controla les emocions.
Qui ho ha fet?
- Lord McIntyre. - No.
- Tot quadra. - Ningú ha segut aquí.
No hi ha marques a la catifa.
Han fumat el cigar, però està fred.
I, mira, no hi ha cendra.
- Ningú ha tocat aquesta copa. - Exacte.
Han posat aquestes pistes perquè les trobem,
per allunyar-nos del veritable dolent.
Tot això ha estat falsejat.
Qui ho ha fet?
McIntyre no. Algú que perdia molt sense aquest document.
Algú que sabia el que tramaven i els feia xantatge.
El meu rival.
Algú a qui li agrada jugar.
- Van aconseguir el que volien? - No ho crec.
Pobre William.
- Van aconseguir alguna cosa. - L'horrible música de la Mae.
"La veritat dels déus."
Pot ser bíblic, mitològic.
Teatral?
Els déus és la fila de dalt del teatre.
L'amfiteatre.
Això no ho sap tothom?
Això no és música.
TEATRE
És un mapa.
M'agradaria saber amb què ens enfrontem…
Hi pot haver violència. Ja saps el que és.
Sí.
Però tenia un tros d'armadura.
Però sí, barallar-se serà…
Sí.
- Ja t'has barallat abans. - I tant, molt.
Amb amics de l'escola.
D'acord. Em pots ensenyar a lluitar?
Com, ara? En un carruatge?
No et vaig ensenyar a ballar en cinc minuts en un bany?
Bé, d'acord.
Lluitar té dos secrets.
Esquiva el cop, contraataca.
No veig com dos secrets…
La teva primera lliçó.
La segona. No has esquivat el cop.
- No esperis que copegi una noia. - Ai mare.
No soc…
Ja n'hi ha prou!
No puc parar.
Estem arribant.
Necessito més lliçons com aquesta.
La x marca l'indret.
Sarah.
Tot és allà.
Les proves que necessitem.
El contracte entre Lyon i McIntyre
per canviar el fòsfor.
El que el William va robar per a tu.
I les pàgines del registre de la fàbrica.
Les vas robar al despatx.
Són els noms de les noies que han matat.
No podien caure en l'oblit.
Demostra que les noies moren treballant en aquella fàbrica
i que ells ho sabien.
Ets una detectiva increïble, Enola Holmes.
Tu també, Sarah Chapman.
Et prometo que faré que el món ho sàpiga.
Gràcies.
Hem de trobar el William. Fa hores que l'espero.
Em temo que el William no vindrà.
Què?
Ho sento.
Ho sento molt.
Li vaig dir que ho teníem tot,
que ho havíem de fer públic.
Va dir que perquè ens fessin cas necessitàvem algú del govern.
Em volia protegir,
i ara l'he perdut.
Marxem ja o també et perdrem a tu.
Perdre això…
perdre allò…
- Diria que ho heu perdut tot. - Bessie.
Heu estat molt imprudents.
Dona-me'ls.
Deixa-la anar.
Ho faré si em dones els papers.
Corre, Bessie!
No et quedis parat!
Perseguiu-lo!
Esquiva el cop, contraataca.
Tewkesbury!
No!
Bessie!
Corre.
He dit que corris!
Enola!
Vals més del que em pensava.
En quines situacions ens trobem.
Déu-n'hi-do.
Sempre m'ha encantat el teatre.
Ho entens?
Somiava que acabaria en un escenari.
Encara no t'has desfet de mi, vescomte Tewkesbury.
Enola!
Visca!
Estàs bé?
Estàs fet per lluitar.
Enhorabona.
Lord McIntyre, què fa aquí?
M'han convocat.
El teu germà sabia que jo voldria que es fes justícia.
No sé com agrair-te que hagis recuperat aquesta documentació
i hagis desemmascarat aquest assassí.
És una poma podrida en el nostre cistell.
El món coneixerà el nom d'Enola Holmes,
me n'asseguraré.
Lestrade, arresti aquella noia.
No ha fet res dolent.
De què l'acusem, senyor?
De robatori.
L'únic que li ha robat és la veritat.
Ha agafat informació personal
i l'ha utilitzada per extorsionar i fer xantatge.
Per això complirà la seva condemna.
Però s'equivoca.
Ella no era la seva xantatgista.
L'he convocat a vostè per mostrar-li qui és.
La comptabilitat ha estat excepcional.
Un embolic de fonts, però totes apuntaven a la mateixa butxaca.
Una persona rebia els fruits dels seus enganys
i ningú se n'adonava.
Ho sentia tot, ho veia tot.
Tots l'ignoraven.
Ha enganyat a tothom.
Tot és un joc.
I és divertit si saps les regles.
Mira Troy.
És absurd.
No m'ho crec.
És sorprenent el que pots fer
quan la gent et subestima.
Però hi va haver un problema.
El William va robar el contracte.
- Va amenaçar els teus diners. - I no ho podies permetre.
Vas contractar Grail perquè recuperés el document,
però tot es va descontrolar,
així que ens vas dirigir cap a Lord McIntyre.
Un dels teus pocs errors…
Moriarty.
Lamento que s'acabi la nostra diversió, senyor Holmes.
Ho estava gaudint molt.
I tu, Enola.
Senyoreta Troy, tot això és cosa teva?
Evidentment, és impossible trobar bon personal.
Només volia recuperar els acords.
I malgrat que jo no podia qüestionar el William,
eres tan servicial.
Si vols parlar amb el William,
intenta-ho amb això.
Quina pena que fos més llest i valent del que esperava.
Tots dos ho eren.
Les seves morts eren innecessàries.
Però el superintendent Grail era una eina massa tosca.
Tu!
Com goses aprofitar-te del teu estatus?
Aprofitar-me'n, jo?
Quins avantatges he tingut?
Em tracten com una serventa corrent quan soc més intel·ligent que tu.
Que qualsevol de vosaltres.
¿Per què no puc tenir una part de la teva riquesa il·lícita
i alhora castigar-te?
Per què no hauria de ser recompensada pel que puc fer?
Quin lloc ocupo en aquesta societat?
Soc una dona.
No puc entrar als clubs,
no puc tenir accions, no puc ascendir com ells.
Així que…
he creat el meu propi camí…
i ha estat divertit.
Lestrade…
emporti-se-la.
Sí, senyor.
De què l'acusem?
- D'extorsió. - Sí.
Xantatge, assassinat.
Vinga.
Quina pena que el nostre ball s'acabi.
Almenys de moment.
Potser ens tornem a veure a la pista.
No!
Doncs ja està fet.
He cremat sense voler els meus papers. I què?
És un home corrupte, senyor.
I és còmplice de la mort de centenars de noies dels llumins.
On són les proves?
Bé.
Doncs… tornem a treballar.
- Senyor, no pot… - Tewkesbury.
Paciència.
Déu meu.
Tots aquells noms, totes aquelles vides,
els he fallat, Enola.
No diguis això.
La Mae no hi és…
el William tampoc…
i se sortiran amb la seva.
Ja l'has sentit: "On són les proves?"
Què ens queda ara?
Ens tenim a nosaltres…
i tenim la veritat.
Fas tard, Bess Chapman. Et resto un penic del sou.
Eh.
Aquí ja no sou benvingudes.
Què fas? Eh!
Baixa!
Que baixis!
Deixa que parli!
Fa unes setmanes,
la Mae Izley, el William Lyon i jo
vam voler demostrar una cosa.
Que aquesta fàbrica matava noies
i que ells ho sabien.
Però van decidir que els beneficis valien més que nosaltres.
Vine amb mi.
El tifus no ens mata, és el fòsfor.
Amb el qual treballem cada dia.
Ets una marreca mentidera.
Et resto un penic del sou!
Eren les nostres amigues…
les nostres germanes…
i les nostres filles.
Però s'ha acabat.
És hora d'utilitzar l'únic que tenim: nosaltres mateixes.
És hora que rebutgem treballar.
És hora de dir-los que no.
- Vinga, torneu a treballar! - No!
Si marxeu, no tornareu mai més.
No us tornarem a contractar.
I doncs, us uniu a mi?
Penseu en les vostres famílies.
No feu això, noies.
No val la pena córrer el risc.
I doncs?
Ho fareu?
El món funciona així.
Sisplau, noies.
Sé que teniu por, jo també en tinc,
però és l'únic poder que tenim.
Molt bé…
engegueu aquella màquina i torneu a treballar.
D'acord.
No.
Aquest no pot ser el seu futur.
Ho sento, Enola.
Prou.
Sigueu una veu.
Ja n'hi ha prou!
Prou!
Ningú pot controlar aquestes maleïdes dones?
Som-hi, noies.
On aneu?
A Westminster!
Mira-les.
Fan un bon renou.
Li agrada armar embolics, oi?
Com si l'haguessin modelat així.
Encara necessita tallar-se els cabells.
FUNDADA EL 1885 AGÈNCIA DE DETECTIUS ENOLA HOLMES
El teu noi ha après a lluitar.
Lord McIntyre.
I tant.
No és el meu noi.
"Paga el que puguis."
Amb què et pagaran? Patates i gratitud?
Si és l'únic que tenen.
Tu ocupa't dels casos d'alta volada. Jo he de ser aquí.
L'Edith em rebaixarà el lloguer.
Saps, si volguessis un lloc millor, jo podria…
He pensat…
Holmes i Holmes?
Una associació?
És una oferta molt bona.
Però sempre seria a la teva ombra.
Sí.
Però m'agrada aquesta nova versió teva.
Ningú hauria d'estar sempre sol.
Un amic t'aniria bé.
Potser m'ho hauria d'apuntar.
Et visitaré per veure com estàs.
Això m'agradaria.
Potser de tant en tant podries venir a Baker Street…
per visitar-me.
Potser ens podem veure dijous a les quatre.
Dijous a les quatre.
Sembla que no seré l'únic que t'interromprà avui.
I porta flors.
- Sherlock. - Tewkesbury.
- Fins dijous. - Adeu, Sherlock.
Sherlock?
- Sí. - El diari.
Gràcies.
I…
gràcies… per tot.
UNA CRIMINAL S'EVADEIX MIRA TROY, ÀLIES MORIARTY
Tewkesbury, què et fa pensar que m'agraden les flors?
Es diuen Campanula patula. Són silvestres, evidentment.
Creixen en boscos antics, són nerviüdes, enganyoses,
no segueixen cap norma,
però tenen uns pètals molt delicats, i les seves flors…
Dues coses.
És una metàfora retorta, i no tinc pètals delicats.
Ah, i…
Una invitació per al ball que organitza la senyora…
No aniré a un ball amb tu. L'últim cop em van arrestar.
Bé, raó de més per tornar a ballar, no creus?
- Ets un sompo. - I tu ets una covarda.
Parla així a una dama? És un desvergonyit, senyor.
Però no em soltes el braç.
Però no et solto el braç.
LA VAGA DE LA FÀBRICA DE LLUMINS, LIDERADA PER SARAH CHAPMAN,
VA SER LA PRIMERA REIVINDICACIÓ FETA PER DONES PER A DONES
VA MILLORAR LES SEVES CONDICIONS LABORALS PER SEMPRE
NOMÉS CAL UNA FLAMA PER INICIAR UN FOC
DIJOUS 15:59
DIJOUS 16:00
Sherlock Holmes?
Sí.
Tinc una cita amb vostè.
Busca un company de pis.
- S'ha equivocat d'adreça. - De debò?
La jove va dir clarament el lloc i l'hora.
"Dijous a les quatre", va dir.
Vostè és Sherlock Holmes?
Sí.
Sisplau, endavant, senyor…?
Doctor.
Watson.
John Watson.
LORD TEWKESBURY TÉ PARELLA?
ELOGIEN L'INSPECTOR LESTRADE
TROY CONTINUA EVADIDA QUAN TORNARÀ A COPEJAR MORIARTY?
QUI ÉS EL NOU COMPANY DE SHERLOCK?
Subtítols: Tulio Labadie