Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- חלק מהדברים הבאים קרו באמת. -‬
‫- החלקים החשובים, בכל אופן. -‬
‫- NETFLIX מציגה -‬
‫עצרי, משטרה!‬
‫עצרו את הבחורה הזאת!‬
‫סליחה!‬
‫אני מצטערת מאוד.‬ ‫-היי, זהירות!‬
‫תסתכלי לאן את הולכת!‬
‫עצרו אותה!‬
‫אולי מוטב שאסביר.‬
‫שמי אנולה הולמס. אולי אתם זוכרים אותי.‬
‫אחרי שפתרתי את התיק הראשון שלי…‬
‫שלום.‬
‫…הקמתי עסק.‬
‫סוכנות בילוש…‬
‫- סוכנות הבילוש של אנולה הולמס -‬
‫…פתוחה ומוכנה ללקוחות הראשונים שלי.‬
‫התכוונתי להצטרף לפנתאון‬ ‫של הבלשים הוויקטוריאנים הדגולים.‬
‫הבלש פילד.‬ ‫-כן.‬
‫מקנזי מקינטוש.‬ ‫-היי.‬
‫סר אלפרד הורנבלואר.‬ ‫-שלום!‬
‫ורג'ינלד סוויין הידוע לשמצה.‬
‫והטוב מכול, אצטרף לאחי.‬
‫אהיה שווה לו.‬
‫בלשית בזכות עצמי,‬
‫ראויה לשם הולמס.‬
‫ברכותיי.‬
‫או לפחות כך חשבתי.‬
‫אני מדברת עם המזכירה?‬
‫בת כמה את?‬ ‫-תיפח רוחי, את צעירה.‬
‫אבל הגיל שלי הוא יתרון.‬
‫אני יכולה להגיע למקומות‬ ‫שאחרים לא מגיעים אליהם, לחקור אותם.‬
‫ואני לוחמת. אני מיומנת בג'ו ג'יטסו.‬
‫אבל את נערה.‬ ‫-כן.‬
‫איזה ניסיון יש לך?‬
‫טיוקסברי?‬ ‫-זה היה התיק של שרלוק הולמס.‬
‫שרלוק…‬ ‫-שרלוק…‬
‫שרלוק הולמס, לא?‬ ‫-אני מבטיחה לך, זה היה התיק שלי.‬
‫איש טוב, טיוקסברי. בחור אמיץ.‬
‫תגידי לי…‬ ‫-תגידי לי…‬
‫תגידי לי…‬
‫כן?‬
‫אולי אחיך פנוי?‬
‫מהדורה מיוחדת!‬
‫שרלוק הולמס ותיק הגופה בבריקסטון.‬
‫אז… אחי.‬
‫אני לא השגתי ולו תיק אחד,‬ ‫ואילו שרלוק טובע בתיקים.‬
‫אבל נראה שהתיק החדש שלו מתסכל אותו.‬
‫- מבוקשת לחקירה‬ ‫יודוריה הולמס -‬
‫במקביל, אימא שלי עדיין במנוסה…‬
‫- מזון לתינוקות -‬
‫…ומנסה לא למשוך תשומת לב לעצמה.‬
‫אם כי היא מעולם לא הצטיינה בזה.‬
‫- שוויון זכויות לנשים -‬
‫- סגור -‬
‫- סוכנות הבילוש של אנולה הולמס. -‬
‫כן, ובל נשכח…‬
‫- הנך מוזמנת לנשף השנתי -‬
‫…אותו.‬
‫- בואי, בבקשה?‬ ‫טיוקסברי -‬
‫רבותיי, רפורמה היא לא משימה שיש לבצע‬ ‫או הצעת חוק שאפשר להעביר,‬
‫זה צורך מתמיד בשינוי.‬
‫יפה אמרת!‬
‫לורד טיוקסברי, אביר השינוי והקידמה.‬
‫אדם שמקדיש את זמנו למטרות הנעלות ביותר.‬
‫אבל לא היה לי זמן להסחות דעת.‬
‫וחוץ מזה, הוא עדיין טמבל.‬
‫אנשים רבים מדי‬ ‫שמים להם למטרה דבר אחד ויחיד:‬
‫להשתלב בעולם סביבם.‬
‫זו טעות.‬
‫את הולכת בדרך שלך, אנולה.‬
‫- אנולה -‬
‫לפעמים תמעדי.‬
‫- באהבה,‬ ‫החרצית שלך -‬
‫לפעמים תיפלי.‬
‫אבל לא משנה כמה אבודה תרגישי,‬
‫אם תישארי נאמנה לעצמך,‬
‫הדרך תמיד תמצא אותך שוב.‬
‫אבל נראה שהדרך שלי הגיעה לסופה.‬
‫נכשלתי.‬
‫לא הייתה לי ברירה אלא ללכת הביתה.‬
‫אנולה הולמס?‬
‫כן?‬
‫הגעתי למקום הנכון.‬
‫זה נכון שאת מוצאת נעדרים?‬
‫- סוכנות הבילוש של אנולה הולמס‬ ‫מוצאת נעדרים -‬
‫איפה השגת את זה?‬ ‫המודעה התפרסמה לפני חודשים.‬
‫מצאתי אותה ברחוב.‬
‫את מי איבדת?‬
‫את אחותי.‬
‫לכי בזהירות.‬
‫היא נעלמה לפני שבוע.‬
‫כולם אומרים שהיא ברחה,‬ ‫אבל שרה לא הייתה עושה את זה.‬
‫לא לי.‬
‫היא המשפחה היחידה שלי עכשיו.‬
‫מכאן.‬
‫הבנות האחרות עדיין בעבודה.‬
‫תה?‬
‫תודה.‬
‫אפשר לראות את חדר השינה שלה?‬
‫שלנו, את מתכוונת?‬
‫את עומדת בתוכו.‬
‫יש לנו מזל. בדרך כלל גרות חמש בנות בחדר.‬
‫אולי זה יעזור.‬
‫שרה אוהבת להשאיר להם גבינה.‬
‫היא רחמנית.‬
‫איך שרה נראית?‬
‫היא בערך בגובה הזה.‬
‫יפה.‬
‫יפה מאוד.‬
‫עיניים ירוקות, ג'ינג'ית.‬
‫נמשים…‬ ‫-ג'ינג'ית?‬
‫לא היינו אחיות במובן המקובל.‬
‫אחיות מבחירה.‬
‫שרה נתנה לה בית.‬
‫מי זאת, בס?‬
‫אנולה הולמס.‬ ‫-היא בלשית.‬
‫נראה שמשב רוח קל יעיף אותה.‬
‫מיי!‬
‫בסי, מה שרה לבשה ביום שבו היא נעלמה?‬
‫מה היא עושה?‬
‫היא מבזבזת את זמנה.‬
‫זו הייתה השמלה השנייה שלה, הירוקה.‬
‫- המדריך למדענים צעירים -‬
‫היא אוהבת לקרוא?‬ ‫-כן. היא לימדה את עצמה.‬
‫שרה אמרה‬ ‫שצריך ללמוד על העולם כדי לחיות בו.‬
‫איפור.‬
‫היה לה מחזר?‬
‫לא, אבל הרבה בחורים התעניינו בה.‬
‫לא היה לה כישרון לגינון.‬
‫תראי, אולי תפסיקי לחטט?‬
‫שקט, מיי. תני לה לעשות את העבודה שלה.‬
‫- 12 מרץ -‬
‫שנים עשרה במרץ.‬
‫יש משמעות לתאריך הזה?‬
‫מספיק.‬
‫אנחנו לא צריכות עזרה מאנשים כמוך.‬
‫מצאתי אותה, אז היא נשארת.‬
‫הבחורה הארורה דוחפת את האף.‬
‫והיא לא השאירה פתק?‬ ‫-רק את זה.‬
‫היא עבדה בשתי עבודות. רק ככה שרדנו.‬
‫היא שטפה כוסות בפאב.‬
‫במקום שנקרא "קרני הצבי".‬
‫את יכולה לקחת אותו.‬
‫לא, זה בסדר. נטפל בזה אחר כך.‬
‫תגידי לי, מתי ראית אותה בפעם האחרונה?‬
‫לפני שבוע, במפעל הגפרורים.‬
‫היא רבה עם מר קראוץ', מנהל העבודה, במשרדו.‬
‫על מה היה הריב?‬ ‫-הוא אמר שהיא גנבת.‬
‫אבל שרה ישרה.‬
‫מפעל הגפרורים? היא עובדת שם?‬
‫כולנו עובדות שם. אנחנו נערות גפרורים.‬
‫אז שם נתחיל.‬
‫אז תיקחי אותו? תיקחי את התיק?‬
‫תודה, מיס הולמס.‬
‫תודה.‬
‫סוף סוף, התיק הראשון שלי.‬
‫טוב, בעצם, השני שלי.‬
‫אני אמצא אותך, שרה צ'פמן.‬
‫ג'ינג'ית, שמלה ירוקה.‬
‫איפור, ספרי מדע. שנים עשרה במרץ.‬
‫לא משנה מה עשית…‬
‫המשחק מתחיל.‬
‫תישארי איתי. תעקבי אחריי.‬
‫כמה בנות עובדות פה?‬
‫חמש מאות, אולי שש מאות.‬
‫איך אני נראית?‬
‫המטפחת שלי בסדר?‬ ‫-היא כרוכה סביב הצוואר שלך.‬
‫בוקר טוב, בסי.‬ ‫-בוקר טוב, דוריס.‬
‫- מפעל הגפרורים ליון -‬
‫פה.‬
‫-קדימה.‬
‫הבאה בתור.‬ ‫-החוצה.‬
‫בבקשה, מר קראוץ'.‬ ‫-אמרתי לך לצאת.‬
‫פה.‬ ‫-על מה את מסתכלת?‬
‫היי, ילדה חדשה. תכתבי את שמך במרשם.‬
‫- הילדה פרמנט -‬
‫פה.‬
‫מה אתה מחפש?‬
‫טיפוס.‬
‫זה הזרחן.‬
‫אל תדאגי, מתרגלים לריח.‬
‫כאן היא עבדה?‬
‫שימי את הגפרורים על המסרק…‬
‫ואז תגלגלי אותם‬
‫לתוך הקופסה.‬
‫זה פשוט. תנסי.‬
‫אני מנכה לך פני מהשכר.‬
‫היא עדיין לומדת, מר קראוץ'.‬
‫כדאי שהיא תלמד מהר יותר,‬ ‫אחרת אנכה פני גם משכרך.‬
‫עוד מישהי רוצה ניכוי שכר?‬
‫מה איתך?‬
‫לא. זה מה שחשבתי.‬
‫טוב, תחזרו לעבודה.‬
‫אני צריכה להיכנס למשרד הזה.‬
‫אין סיכוי.‬
‫בלי דיבורים!‬
‫צריך רק דבר קטן אחד‬
‫כדי לשנות את חוקי העולם.‬
‫- ליון‬ ‫גפרורים בפני -‬
‫תזיזי את האצבעות!‬
‫הידד!‬
‫איך זה קרה, לעזאזל?‬
‫טוב, תרימו אותם.‬
‫בואי הנה. תרימי אותם.‬
‫טוב, תחזרו לעבודה.‬
‫למה היית כאן?‬
‫- רווח כספי -‬
‫קדימה, בנות!‬
‫- ליון‬ ‫גפרורים בשני פני -‬
‫אדום.‬
‫לא לבזבז זמן.‬
‫אל תסתכלי עליי ככה, ילדה.‬
‫- מרשם -‬
‫תפסיקו לדבר!‬
‫עיניים ירוקות, ג'ינג'ית.‬
‫אז גנבת משהו.‬
‫צ'רלס!‬
‫זו סחיטה, חד וחלק.‬
‫זה פלילי!‬
‫הכיסים שלי ריקים.‬ ‫-אתה חושב ששלי מלאים?‬
‫הבטחת לי שתגלה מי עושה לנו את זה.‬
‫זה נשמע כמעט כמו איום, מר ליון.‬
‫זה לא מה שציפיתי לו מההסדר בינינו.‬
‫ועכשיו גניבה, נוסף על כל השאר.‬
‫שמעת אותו. טפלי בזה.‬ ‫-בוא, ויליאם.‬
‫אדוני, יש לך חשד כלשהו‬ ‫לגבי זהותו של הסחטן?‬
‫אילו היה לי חשד, הייתי שואל אותך?‬
‫אדוני, אולי כדאי לשקול‬ ‫את האפשרות שהגניבה קשורה לעניין.‬
‫יש לי רעיונות…‬ ‫-ביקשתי את עצתך?‬
‫או שאמרתי לך לטפל בזה?‬
‫אוודא שהאנשים הנכונים יודעים, אדוני.‬
‫מיס טרוי!‬
‫כן, אדוני.‬
‫כפי שאתה רואה,‬ ‫העובדות שלנו יצרניות ויעילות להפליא.‬
‫נכון, ויליאם?‬ ‫-כן, אבא.‬
‫בבקשה, בואו איתי.‬
‫דוריס, מה שלומך? מה שלום אחותך?‬ ‫היא עדיין חולה?‬
‫כן, מר ליון.‬
‫טיפוס.‬
‫זו באמת המגפה של תקופתנו.‬
‫היא הורגת את הבנות האלה כבר שנתיים.‬
‫זה שובר לי את הלב.‬
‫טוב, לורד מקינטייר‬ ‫אני מציע שנאכל ארוחת צהריים קלה.‬
‫אני חושב שהרווחנו את זה.‬
‫איך שרה עשתה את זה? איך היא נכנסה למשרד?‬
‫הייתה שריפה באחת העמדות.‬ ‫דעתו של מנהל העבודה הוסחה.‬
‫בעמדה של מי?‬
‫של מיי?‬
‫כן.‬
‫את בלשית טובה, אנולה הולמס.‬
‫כולם חושבים שבמקצוע הבילוש יש כללים רבים,‬
‫אבל למען האמת, יש רק כלל אחד.‬
‫תמשכי כל קצה חוט שתמצאי.‬
‫היא קצה חוט…‬
‫אז אני מושכת אותה.‬
‫שלום, אדוני. איזה ערב נעים.‬
‫גברתי הצעירה, חוששני שאני נשוי.‬
‫- הפרגון -‬
‫שלום, יקירתי. שכחת את הכרטיס שלך?‬
‫זה יעלה רק שני פני‬ ‫למישהי עם פרצוף מתוק ובוגדני כמו שלך.‬
‫חצי פני לחתיכה.‬
‫טופי אמיתי.‬
‫זוזי, ילדה!‬
‫חצי פני לחתיכה.‬
‫איפה את, מיי?‬
‫סליחה, אדוני.‬
‫והנה היא באה!‬
‫"איפה קנית את הכובע הזה?‬ ‫איפה קנית את המגבעת?‬
‫"הוא כה מהודר, ממש שיא האופנה‬
‫"הייתי רוצה כובע כזה בדיוק‬
‫"בכל מקום צועקים לי‬ ‫'שלום! איפה קנית את הכובע הזה?'‬
‫"איפה קנית את הכובע הזה?‬ ‫איפה קנית את המגבעת?‬
‫"הוא כה מהודר, ממש שיא האופנה‬
‫"הייתי רוצה כובע כזה בדיוק‬
‫"בכל מקום צועקים לי‬ ‫'שלום! איפה קנית את הכובע הזה?'"‬
‫ועכשיו, כל הדרך משנגחאי,‬
‫מר לי ועולם האשליות שלו!‬
‫את הלא-יוצלחית שלקחה את האיפור שלי?‬
‫לא, אני מחפשת בחורה בשם…‬
‫היא עבדה בשתי עבודות.‬
‫במקום שנקרא "קרני הצבי".‬
‫יש לך חמש שניות לומר לי למה את כאן.‬
‫שרה עבדה כאן?‬
‫היא עבדה כאן, נכון? ובסי לא יודעת.‬
‫יש הרבה דברים שבסי לא יודעת‬ ‫ושאת לא צריכה לספר לה.‬
‫אני יודעת שעזרת לה להיכנס למשרד.‬ ‫היא לקחה את הדפים האלה. למה?‬
‫מה קרה לה?‬ ‫-פשוט תניחי לנו, בסדר?‬
‫זה לא קרב לנערות עשירות.‬
‫אני אומנם עשירה, אבל אני יודעת להילחם.‬
‫עכשיו תגידי לי,‬ ‫איפה היא מסתתרת ומה היא יודעת?‬
‫לא הערכתי אותך כמו שצריך.‬
‫לא מעניין אותי מה קורה פה.‬ ‫מיי צריכה לעלות על הבמה בעוד 30 שניות,‬
‫והיא עדיין לבושה בבגדי גבר.‬
‫אז תעזבי אותה. עכשיו.‬
‫תוציא אותה מכאן.‬ ‫-בשמחה.‬
‫בואי.‬
‫איפה שרה צ'פמן התאפרה?‬
‫היו לה הרבה סודות,‬ ‫והיא הייתה שחקנית לא רעה.‬
‫רציתי לפטר אותה, אבל היא הייתה מוכשרת‬
‫ומשכה גברים עם כיסים עמוקים.‬
‫זה תמיד מועיל. זוזי.‬
‫אילו גברים?‬
‫גבר אחד מהחברה הגבוהה הגיע באופן קבוע.‬
‫היא חיבבה אותו מאוד.‬
‫הוא שלח לה פרחים ומכתבים.‬
‫שמו?‬
‫הוא מעולם לא אמר.‬
‫תביני, כולן חושבות‬ ‫שיש להן סיכוי למצוא אהבת אמת.‬
‫אבל זה אף פעם לא קורה.‬
‫ג'נטלמנים רוצים בחורה זולה,‬
‫אבל מתחתנים עם בחורה יקרה.‬
‫"בשעה ששתינו בשניים משמן האהבה…"‬
‫שמן האהבה?‬
‫"…פעמון צלצל בשמיים ממעל‬
‫"אז לכי לכיכר עם הפריחה הלבנה‬
‫"הכנסייה ממתינה לנו הרחק מעין כול"‬
‫ופרג.‬
‫זה שמו?‬
‫למה היא עזבה?‬
‫- מניע? -‬
‫- מי האיש הזה? -‬
‫היא ברחה איתו?‬
‫- מאהב? -‬
‫- חיים חדשים? -‬
‫או שהיא בורחת ממנו?‬
‫- מסוכן? -‬
‫אני מקווה שזו האפשרות השנייה.‬ ‫השירה שלו גרועה להחריד.‬
‫תסתלק, ילד!‬
‫שרלוק?‬ ‫-אנולה.‬
‫מה את עושה כאן? זה אזור מסוכן.‬
‫יש פה אנשים מפחידים.‬
‫כן, תודיע לי כשתפגוש אחד.‬
‫אחי, אתה חש בטוב?‬ ‫-אני בסדר.‬
‫זו הייתה רק מחלוקת‬ ‫על כוס יין ולמי היא שייכת.‬
‫ו…‬
‫אחרי שאני שותה יין,‬ ‫קשה לי להזיז את הידיים ואת הרגליים.‬
‫ניקח אותך הביתה.‬
‫אני לא שותה בדרך כלל, אבל אני באמצע תיק.‬
‫תיק מסובך למדי.‬ ‫-כרכרה!‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫לאן נוסעים?‬ ‫-רחוב בייקר 221.‬
‫- רחוב בייקר -‬
‫מתברר שאחי כבד מאוד.‬
‫זה כמו לסחוב סוס מת שעליו יושב עוד סוס מת.‬
‫- 221 א' -‬
‫זו דירה א', ואני בדירה ב'.‬
‫לא ידעתי שיש לך מדרגות.‬
‫כל אחד צריך מדרגות.‬ ‫ככה אנשים לא דורכים עליך.‬
‫זו עצה. כדאי לך לכתוב את זה.‬
‫בסדר. תרים את רגל ימין.‬
‫עכשיו שמאל.‬
‫שמאל היא רגל טובה יותר.‬ ‫כדאי לך לכתוב את זה.‬
‫הגענו.‬
‫אתה בבית. כל הכבוד, שרלוק.‬
‫אני מסתדר.‬
‫רואה?‬
‫רחוב בייקר.‬
‫יש פה בלגן נורא.‬ ‫-זה מושלם.‬
‫אל תיגעי בשום דבר.‬
‫מה אתה חוקר?‬
‫לא עניינך. אני עובד לבד. זה פרטי.‬
‫עכשיו תהיי בשקט, אני חושב.‬
‫אסור להפריע לאדם באמצע המחשבות שלו.‬
‫כדאי לך…‬ ‫-לכתוב את זה?‬
‫אל תיכנסי לשם.‬
‫לא.‬
‫התיק החדש של שרלוק.‬
‫- איפה זה? -‬
‫מרתק.‬
‫- מי אתה? -‬
‫ולמה, אם יותר לי לשאול, הזזת הכול?‬
‫שום דבר לא נראה לי שונה.‬ ‫-שום דבר לא נראה שונה? ה…‬
‫כואב לך הראש? מעניין למה.‬
‫בגלל זה אני לא מכניס אנשים לדירה שלי.‬
‫תראי מה עשית.‬
‫כל הניירות שלי מבולגנים.‬
‫התיק שלך מתסכל אותך.‬
‫יש הרבה סימני שאלה במפה שלך.‬
‫עוגת דנדי. דלת.‬
‫נתראה.‬ ‫-בגלל זה אתה שותה?‬
‫אני משוכנע לגמרי שהיא לא ישנה כל כך.‬
‫אולי אוכל לעזור.‬ ‫-תעזבי. זה יעזור.‬
‫כן. העולם יהיה מקום בטוח בהרבה‬
‫אם לא נראה את שרלוק הולמס האמיתי,‬ ‫רק את החזות החיצונית שלו.‬
‫רעיון מטורף.‬
‫שקלת פעם לגור עם שותף?‬
‫מה הטעם?‬ ‫-זה ימנע ממך להידרדר למצב הזה.‬
‫מוזר…‬
‫דווקא האנשים שמבקשים עצה‬ ‫ששים להשיא עצה בעצמם.‬
‫ביקשתי עצה?‬
‫מצאתי אותך שיכור ברחוב.‬ ‫-מה אני יכול להסיק ממראך?‬
‫אנחנו לא משחקים במשחק הזה.‬ ‫-הנעליים במצב רע. כך גם השיער.‬
‫אתה ומייקרופט כל כך דומים.‬ ‫-את צריכה לכבס את הבגדים.‬
‫מרוכזים בעצמכם…‬ ‫-את חיוורת, לא אוכלת מספיק…‬
‫תפסיק!‬
‫ואסור להתעלם מהציפורניים שלך.‬
‫למה את עובדת במפעל גפרורים?‬ ‫-מה?‬
‫אתמול בלילה הן היו מלוכלכות וירוקות.‬ ‫הבוקר הן שחורות.‬
‫הזרחן מהגפרורים התערבב עם החמצן באוויר.‬
‫גם במצבי הצלחתי להבחין בכך.‬
‫איך אתה…‬ ‫-והצוואר שלך אדום.‬
‫מישהו לפת אותו או הצמיד סכין…‬
‫את מעורבת במשהו מסוכן?‬
‫את עדיין בת חסותי.‬
‫אם את זקוקה לעזרתי, ההצעה שלי עדיין תקפה.‬
‫אל תהיי נואשת להוכיח את עצמך, אנולה.‬
‫אני לא נואשת.‬
‫ואני לא זקוקה לעזרה ממך ומאף אחד אחר.‬
‫אבל אני לוקחת את זה.‬
‫איך הוא מעז? איך הוא מעז להטיף לי מוסר?‬
‫הוא לא מסוגל לפתור את התיק שלו‬
‫והוא גר בדירה מלאה בניירות חסרי פשר‬ ‫ובעובש מסתורי.‬
‫איך הוא מעז לטעון שאני נואשת? זה לא נכון.‬
‫וזה לא הוגן.‬ ‫-אנולה?‬
‫זו את.‬
‫וזה אתה.‬
‫מה שלומך?‬
‫את בסדר? את נראית…‬
‫אני באמצע תיק. אני במסווה.‬
‫אבל תשכח שאמרתי לך את זה.‬
‫את יודעת, זה מוזר מאוד, אני…‬
‫יכול להישבע שראיתי אותך כאן בעבר.‬
‫כן?‬
‫זה המסלול הקבוע שלי לבית הלורדים.‬
‫באמת?‬
‫כמה נחמד.‬
‫טוב, אני אוכלת פה ארוחת בוקר מדי פעם.‬
‫כן, זה מקום מקסים. אני מכיר את הגנן.‬
‫דיברנו על תוכנית השתילה לשנה הבאה.‬
‫כמה חמניות משובחות,‬
‫פרחי סוויט ויליאם בצבע אדום יפהפה.‬
‫קראתי על כל ההישגים שלך…‬
‫זה שום דבר.‬
‫…בעיתוני החברה.‬
‫- הגברים בעירנו‬ ‫הוויקונט טיוקסברי -‬
‫אתה רווק נחשק מאוד.‬
‫אל תאמיני לכל מה שאת קוראת.‬
‫כתבתי לך.‬
‫לא ענית.‬
‫הייתי…‬
‫עסוקה.‬
‫פתחתי עסק משלי. זה אתגר תמידי.‬
‫אולי זה לא משהו שאתה מבין.‬
‫אנולה, אם את צריכה עזרה…‬ ‫-אני לא צריכה.‬
‫אבל אם אזדקק לעצות בגינון, אפנה אליך.‬
‫כן.‬
‫טוב, את יודעת איפה למצוא אותי…‬
‫אם צמח ייעלם.‬
‫תיהני מארוחת הבוקר שלך.‬
‫כן.‬
‫הוא מביט לאחור?‬
‫יופי, הוא לא.‬
‫אני לא באה הנה כל יום.‬
‫רק בימים שהצורך עולה בי.‬
‫ולפעמים הוא לא הולך בשביל הזה.‬
‫לפעמים הוא הולך בשביל המקביל.‬
‫את יודעת איפה למצוא אותי.‬
‫"את יודעת איפה למצוא אותי."‬
‫"הרחק מעין כול הכנסייה מחכה לנו‬
‫"עם הפריחה הלבנה."‬
‫"כנסייה לבנה", וייטצ'פל.‬
‫"כששתינו בשניים משמן האהבה."‬
‫"בשניים משמן…"‬
‫שניים, שמן. שתיים-שמונה.‬
‫עשרים ושמונה.‬
‫"פעמון צלצל בשמיים ממעל."‬
‫פעמון?‬
‫"אז לכי לכיכר…"‬
‫פעמון. כיכר.‬
‫"הרחק מעין כול."‬
‫כיכר הפעמון 28, וייטצ'פל!‬
‫סליחה.‬
‫המשחק מתחיל שוב.‬
‫- פארק סנט ג'יימס -‬
‫- כיכר הפעמון -‬
‫לא אכחיש, כבלשית את חשה סיפוק מסוים‬
‫כשהתיק שלך מתקרב לפתרון.‬
‫כמו הסיפוק מתפירת חצאית חדשה…‬
‫משהו שאני לא עושה.‬
‫או מאילוף כלב לשבת.‬
‫את קורנת בסיפוק מעבודה שנעשתה כהלכה.‬
‫יש הולמס חדשה בעיר.‬
‫בדיוק. שרלוק הולמס פגש יריבה שווה לו.‬
‫שמי יצא למרחקים,‬
‫ואחותה של בסי תחזור אליה.‬
‫וזו עבודה שנעשתה…‬
‫כהלכה.‬
‫שרה?‬
‫מה קרה פה?‬
‫מר פרג.‬
‫מיי.‬
‫מה קרה? מי עשה לך את זה?‬
‫זה היה הוא? הגבר של שרה?‬
‫מיי.‬
‫לא. זה בסדר.‬
‫אני אקרא לרופא. אני אביא לך רופא.‬
‫לא.‬
‫תתעוררי.‬
‫- אמת האלים. -‬
‫מיס הולמס?‬
‫המפקח לסטרד.‬
‫אנולה הולמס.‬ ‫-לסטרד.‬
‫היא…‬ ‫-מתה.‬
‫איך זה קרה?‬
‫לא, אני חוקרת תיק.‬
‫בחורה נעדרת.‬
‫הבחורה הזאת?‬ ‫-לא.‬
‫לא, קוראים לה מיי.‬
‫היא עבדה בתיאטרון פרגון ובמפעל הגפרורים.‬
‫היא הייתה רקדנית. היא חברה של…‬
‫רב-פקד גרייל.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב, המפקד.‬
‫נשלחתי לחקור הפרעה לשלום הציבור.‬
‫מישהו שמע צרחות, ואז מצאתי את הצעירה הזאת.‬
‫מה שמה?‬
‫אנולה הולמס.‬
‫אחותו.‬
‫גם היא בלשית.‬
‫אל אלוהים, עוד אחת.‬
‫את לא אמורה להיות בבית ספר להליכות?‬
‫היא חוקרת את היעלמותה של…‬
‫שרה צ'פמן.‬ ‫-כן.‬
‫שרה צ'פמן? כמה מסקרן. גם אני.‬
‫היא מבוקשת בחשד לגניבה ולסחיטה.‬ ‫-סחיטה?‬
‫כן, בלשית.‬
‫עדיין חמה. אין צפידת מוות.‬
‫מתי נשמעו הצרחות, המפקח?‬ ‫-בשמונה ועשרה, המפקד.‬
‫מתי הגעת, בלשית?‬
‫בערך באותו זמן.‬
‫מסקרן יותר ויותר.‬
‫לא, ניסיתי לעצור את הדימום.‬ ‫ניסיתי להציל אותה.‬
‫או ניסית להוציא ממנה מידע.‬
‫ערוך חיפוש גופני, מפקח.‬
‫אני לא יכול. אני לא יכול למשש אותה, המפקד.‬
‫בחייך, לסטרד. אין סיבה להרגיש נבוך.‬
‫היא בלשית.‬
‫היא מכירה את החוקים.‬ ‫-כן.‬
‫תני לי את התיק.‬
‫מה זה?‬
‫הראיות שלי.‬
‫וזה?‬
‫זה שום דבר.‬
‫אז למה את מחביאה את זה?‬
‫מצאו אותך בזירת רצח עם גופה טרייה.‬
‫הסתרת ראיות לא נראית טוב.‬
‫רב-פקד גרייל, ודאי אינך מאמין ש…‬
‫במה איני מאמין, נערונת?‬
‫שידיים של גברות צעירות אינן מסוגלות לרצוח?‬
‫תני לי את זה.‬
‫אחריה, כולכם!‬
‫למה היא עשתה את זה?‬
‫פנו דרך! זוזו!‬
‫עצרו את הבחורה הזאת!‬
‫ראיתם את זה בעבר.‬
‫- 221 ב' -‬
‫לסטרד מסקוטלנד יארד.‬ ‫אני מקווה שאתה זוכר אותי.‬
‫אנחנו מחפשים את אחותך. היא גרמה קצת צרות.‬
‫אפשר?‬
‫זו היא, אדוני?‬
‫זו המקטרת?‬
‫קח אותה. יש לי עוד.‬
‫לקחת אותה? אני לא יכול.‬
‫אני יכול. אני לא יכול.‬
‫אולי אני יכול.‬
‫וזה הכינור המפורסם?‬
‫אין לי עוד כאלה.‬
‫אולי תוכל להסביר מה לדעתך אנולה עשתה.‬
‫הלוואי שהייתי רשאי לומר, אדוני.‬
‫אכפת לך?‬
‫התיק החדש שלך.‬
‫במה מדובר?‬
‫עוד חונק מבריקסטון?‬
‫או פריווינקל?‬
‫אל תגיד לי שזה עוד קלרקנוול.‬
‫אילו ראיות יש נגד אחותי?‬
‫ספר לי על התיק שלך, ואספר לך על שלי.‬
‫תיק ממשלתי. סכום כסף נעלם.‬
‫עכשיו אתה.‬
‫הרב-פקד רוצה לדבר איתה, זה הכול.‬
‫למה?‬ ‫-אני רק מציית לפקודות, מר הולמס.‬
‫או שאקרא לך שרלוק?‬
‫גריידון. גריידון לסטרד.‬
‫אבא שלי חשב שזה שם מכובד, ואני מסכים איתו.‬
‫בכל מקרה, אם תרצה לקרוא לי כך…‬
‫טוב…‬
‫זה הכול.‬
‫אוי ואבוי.‬
‫טעות שלי.‬ ‫הייתי צריך להזהיר אותך לפני שפתחתי.‬
‫לא.‬
‫כדאי לי לשאול?‬
‫צהריים טובים.‬
‫אפשר לבקש טובה?‬
‫לא משנה. ספרי לי הכול.‬
‫תיק ממשלתי?‬ ‫-לא.‬
‫עוד חונק מבריקסטון?‬
‫או פריווינקל?‬
‫"ספר לי על התיק שלך, ואספר לך על שלי."‬
‫הוא שוטה. רציתי לדעת אילו ראיות יש נגדך.‬
‫כסף. העברות כספים לא מורשות ממשרדי ממשלה.‬
‫התאוריה שלי היא שוחד, איומים או סחיטה.‬
‫ומה מצאת?‬
‫העברות נפרדות מחמישה חשבונות שונים‬
‫שהועברו דרך משרד האוצר לבנק פרטי אחד.‬
‫אז מישהו מתעשר מזה?‬ ‫-כן.‬
‫מי?‬ ‫-אין שם.‬
‫רק מספר.‬
‫ביקרתי בבנק וביררתי. הכסף נעלם,‬
‫הגיע לבנק אחר, ואז לעוד בנק,‬
‫ועוד בנק ועוד בנק וכולי וכולי.‬
‫כל העברה מוסתרת באמצעות מספר חשבון שונה.‬ ‫עשרים ושבע בסך הכול.‬
‫מה אתה יכול להסיק מזה?‬ ‫-שלושה דברים.‬
‫א', מדובר בשחקן מומחה, אולי גאון במתמטיקה,‬
‫ומסוגל לטשטש את עקבותיו בכל שלב.‬
‫ב', המקורות שונים זה מזה.‬
‫חמישה בנקים דרומית לנהר,‬ ‫אבל אין קשר ברור ביניהם.‬
‫כל ההעברות אנונימיות.‬
‫כולן נכנסות לכיס אחד.‬
‫והדבר השלישי?‬
‫הוא יודע שאני בעקבותיו.‬
‫איך?‬ ‫-בכל פעם שאני מושך קצה חוט,‬
‫הוא מתרופף ונעלם,‬
‫ואז מופיע שוב במקום אחר.‬ ‫אני רוקד לצלילי החליל שלו. זה…‬
‫מרתיח.‬
‫אז אין לך שום רמזים?‬
‫רק אחד. שבוע לפני ההעברה הראשונה,‬
‫גבר במגבעת מחודדת פרץ למשרד האוצר.‬
‫מגבעת מחודדת?‬
‫מה נגנב?‬ ‫-מסמך.‬
‫הם מסרבים להרחיב.‬ ‫ככל הנראה מדובר במידע רגיש.‬
‫אבל הקשר בין הדברים חמק ממני עד כה.‬
‫תורך. אני מקווה שהדם לא שלך.‬
‫אני מחפשת בחורה, שרה צ'פמן.‬
‫אחותה שכרה אותי.‬
‫בסי.‬
‫היא עבדה במפעל הגפרורים ליון ביום‬ ‫ובהיכל המוזיקה בלילה.‬
‫יש לה מאהב.‬
‫ביקרתי בדירה שלו.‬
‫הוא נתן לה את זה.‬
‫כיכר הפעמון 28?‬
‫וייטצ'פל, כן.‬
‫ושם מצאתי את חברתה.‬
‫היא נרצחה.‬
‫ומי הרג אותה? הבחור הזה, פרג?‬
‫- מדריך לשפת הפרחים -‬
‫- פרג -‬
‫- מוות -‬
‫אני חושדת שכן.‬
‫אולי הוא חטף את שרה, והחברה שלה גילתה.‬
‫מה שאהבה עושה לאנשים…‬
‫איך היא נרצחה?‬ ‫-בסכין מטבח.‬
‫נגעת בנשק הזה?‬ ‫-לא.‬
‫אז למה ברחת?‬
‫מצאתי עליה עוד ראיות.‬
‫השוטר רצה אותן.‬
‫הוא הלך בצורה משונה.‬ ‫-גרייל.‬
‫יש לנו היסטוריה.‬
‫זה היה בכיס שלה.‬
‫זה גרוע כמו השיר.‬
‫תשאירי את זה אצלי.‬ ‫-לא.‬
‫זה שלי, וזה חשוב.‬
‫גרייל אמר שהיא גנבה משהו ושהיא סוחטת אותם.‬
‫אבל שרה לא הייתה עושה זאת.‬ ‫-מניין לך? את לא מכירה אותה.‬
‫אני מרגישה שכן.‬
‫באת לכאן כי ברחת מהמשטרה.‬
‫מישהי כבר מתה,‬
‫ועכשיו את חשודה בתיק רצח.‬
‫נתת לרגשות שלך להשתלט עלייך.‬
‫תישארי כאן. אל תעזבי. אני אברר את זה.‬
‫אבל שרה צ'פמן היא באחריותי.‬ ‫לאף אחד אחר לא אכפת מהבנות האלה.‬
‫הבטחתי לאחותה.‬
‫הטעות החמורה ביותר בבילוש‬
‫היא לחשוב שהבלש הוא העיקר, ולא התיק.‬
‫אנולה, אני יודע שאת לא אוהבת עצות מיותרות,‬
‫אבל בבקשה…‬
‫אל תהיי כמוני.‬
‫כדאי לי לכתוב את זה.‬
‫גפרורים! בואו לקנות גפרורים!‬
‫רק פני לקופסה.‬
‫גפרורים! רק פני לקופסה.‬
‫בואו לקנות גפרורים!‬
‫זה לא קרב לנערות עשירות.‬
‫אנחנו לא צריכות עזרה מאנשים כמוך.‬
‫תביני, כולן חושבות‬ ‫שיש להן סיכוי למצוא אהבת אמת.‬
‫אבל זה אף פעם לא קורה.‬
‫ג'נטלמנים רוצים בחורה זולה,‬ ‫אבל מתחתנים עם בחורה יקרה.‬
‫אז אתה ג'נטלמן, פרג.‬
‫וג'נטלמן אמיד, כי יש לך כסף לקן אהבים.‬
‫אדוני…‬ ‫-אל תהיה מגוחך.‬
‫- מהנעשה בעירנו: לונדון -‬
‫- היכלי המוזיקה -‬
‫- חברה -‬
‫- הוויקונט טיוקסברי זוהר בנשף הרווקים -‬
‫- אישים דגולים: העדפות ותחביבים -‬
‫- הצלחה אדירה!‬ ‫תיאטרון אדלפי -‬
‫שבוע לפני ההעברה הראשונה,‬ ‫גבר במגבעת מחודדת פרץ למשרד האוצר.‬
‫- עכשיו בצבע לבן‬ ‫גפרורים בפני ללהבה חזקה יותר -‬
‫חמישה בנקים דרומית לנהר,‬ ‫אבל אין קשר ברור ביניהם.‬
‫- מפעל הגפרורים ליון -‬
‫- נשף שידוכים לגיוס תרומות למאבק בטיפוס -‬
‫"נשף שידוכים.‬
‫"בביתם של הנרי והילדה ליון,‬ ‫12 מרצ'מונט סקוור."‬
‫יש משמעות לתאריך הזה?‬
‫זה לא תאריך.‬
‫"בנם הבכור ויליאם ליון יפתח את הנשף…"‬
‫פרחי סוויט ויליאם בצבע אדום יפהפה.‬
‫כפי שאתה רואה,‬ ‫העובדות שלנו יצרניות ויעילות להפליא.‬
‫נכון, ויליאם?‬ ‫-כן, אבא.‬
‫חשבתי בטעות שאתה פרג.‬
‫- סוויט ויליאם -‬
‫בוא נראה כמה אתה מתוק, סוויט ויליאם.‬
‫אני הולכת לנשף.‬
‫- כללי הנימוסין -‬
‫- פרק 3‬ ‫נשפים -‬
‫- 1. השמלה -‬
‫- 2. המסכה -‬
‫- 3. שיחה מנומסת -‬
‫זאת אני.‬
‫זאת לא אני.‬
‫כשאת מבוקשת על ידי המשטרה, זה מועיל ביותר.‬
‫שקט, בבקשה.‬ ‫הוויקונט מקינטייר יישא דברים כעת.‬
‫צר לי להפריע לאירוע הנפלא הזה,‬
‫אבל אני פוליטיקאי.‬
‫אני מנצל כל הזדמנות לעמוד על במה.‬
‫ומחובתי לדבר‬
‫כדי להודות למארח שלנו‬
‫ולשבח את הישגיו.‬
‫אין מסכות. אין בעיה.‬
‫כי כל מה שהנרי ליון נוגע בו הופך לזהב.‬
‫הבלים. בדולת, לכל היותר.‬
‫פועלו בענף הגפרורים הפך לאגדה.‬
‫בתוך שנתיים‬ ‫ספרי החשבונות שינו צבעם מאדום לשחור.‬
‫או שמא עדיף לומר…‬
‫מאדום ללבן?‬
‫והעובדה שהאיש הצנוע הזה מקדיש מזמנו‬
‫למגפת הטיפוס ולפועלים העניים,‬
‫מגייס כספים, מסייע באבחון מקרים בקהילה…‬
‫אין מילים בפי. פשוט אין מילים.‬
‫גבירותיי ורבותיי,‬ ‫אני מציג בפניכם את הנרי ליון‬
‫ואת בנו ויורשו, ויליאם.‬
‫לחיי העתיד.‬
‫מי ייתן ויהיה מזהיר תמיד.‬
‫בסדר, הנרי, תדליק.‬
‫בשמחה.‬
‫עכשיו בלו בנעימים.‬
‫אני חושבת שראיתי את השמלה הזאת בעבר.‬
‫אה, כן. בשנה שעברה.‬
‫לדעתי היא מקסימה. אלגנטית.‬
‫לדעתי את חביבה.‬
‫- 3. שיחה מנומסת -‬
‫רבותיי.‬
‫גברתי.‬
‫ערב טוב.‬
‫זה אירוע נפלא, לא כן?‬
‫האורחים פשוט מקסימים.‬
‫והתזמורת מאוד… ערבה לאוזן.‬
‫תהיתי אם…‬
‫אוכל לדבר איתך, מר ליון.‬
‫אמרתי משהו לא בסדר?‬
‫איפה המלווה שלך?‬
‫מלווה?‬
‫יקירתי, ודאי אינך מצפה‬ ‫שבני ידבר איתך ללא בת לוויה.‬
‫- פרק 37‬ ‫עם מלווה -‬
‫- פרק 38‬ ‫ללא מלווה -‬
‫- מתה לבד עקב היעדר מלווה -‬
‫אני לא יכולה לדבר איתך בלי מלווה?‬
‫לא, מובן שלא.‬
‫באמת?‬
‫מי האישה הזאת?‬
‫אבל הם מדברים.‬
‫הם רוקדים.‬
‫ערב טוב, יקירתי.‬
‫כן.‬
‫כמה טיפשי מצידי.‬
‫ערב טוב.‬
‫אפשר לטעון במידה מסוימת של צדק‬
‫שיכולתי לבוא מוכנה יותר.‬
‫אבל מעולם לא הצטיינתי בריקודים.‬
‫טוב, חוץ מאשר…‬
‫"רקדי, אימא בראון‬
‫"רדי מתחת לשולחן"‬
‫אתם מבינים את הבעיה.‬
‫למה?‬
‫מדובר בשחקן מומחה.‬
‫העברות נפרדות מחמישה חשבונות שונים.‬
‫מסוגל לטשטש את עקבותיו בכל שלב.‬ ‫בנק פרטי אחד.‬
‫נעלם ואז מופיע שוב. אין שם.‬
‫רק מספר.‬
‫אולי גאון במתמטיקה.‬
‫רוקד לצלילי החליל שלו.‬
‫זה צופן.‬
‫פולקה.‬
‫פרומנד.‬
‫טו-סטפ.‬
‫כולם ריקודים.‬
‫רוקד…‬
‫עשרים ושבעה בסך הכול.‬
‫כן. שפת הריקוד.‬
‫"עשרים ושבעה ריקודים."‬
‫תפסתי אותך.‬
‫ריקוד 1… 114… 222…‬
‫הם נוראים, נכון?‬
‫האירועים האלה.‬
‫הכול רוח וצלצולים.‬
‫נפגשנו בעבר?‬
‫אני מרגישה שאני מזהה אותך ממקום כלשהו.‬
‫פשוט יש לי פרצוף כזה.‬
‫מירא טרוי,‬
‫המזכירה הפרטית של לורד מקינטייר,‬
‫שר האוצר.‬
‫טבת'ה.‬
‫טבת'ה טימות'י.‬
‫אל תיבהלי מהם.‬
‫זו רק העמדת פנים.‬
‫כולם כאן משחקים תפקיד.‬
‫בוחנים זה את זה.‬
‫מנצחים.‬
‫מפסידים.‬
‫וזה כיף,‬
‫ברגע שמכירים את הכללים.‬
‫מה הן עושות עם המניפות?‬
‫שולחות הודעות.‬
‫אומרות דברים אסורים…‬
‫או דברים שמביך לומר בקול רם.‬
‫תודה על השיעור.‬
‫זה שיעור שלמדתי על בשרי.‬
‫לנשים אין כוח, לכן עלינו‬ ‫לפלס את דרכנו בעולם באמצעות שכלנו,‬
‫כי הסיכויים לרעתנו.‬
‫הנה.‬
‫קחי את המניפה שלי.‬
‫אין לי שימוש בה.‬
‫ואם ברצונך לדבר עם ויליאם…‬
‫את יכולה לנסות להשתמש בזה.‬
‫לא, לא אתה.‬
‫הצילו.‬
‫יהיה לי לעונג.‬
‫באמת, אין צורך לנהוג בגסות רוח.‬
‫לא התכוונתי.‬
‫טיוקסברי!‬
‫התזמון שלך מושלם!‬ ‫-אנולה?‬
‫אל תדבר איתי כאן, אחרת יזרקו אותך לרחוב.‬
‫אני צריכה שתלמד אותי לרקוד.‬ ‫-ללמד אותך לרקוד? מתי?‬
‫עכשיו.‬
‫את מבינה שלמדתי לרקוד מגיל חמש?‬
‫יופי. חששתי שתהיה מורה נורא.‬
‫אנולה, מה את עושה כאן?‬ ‫-אני מחפשת רוצח.‬
‫לא הייתי צריכה לספר לך. תשכח שאמרתי את זה.‬
‫אני מנסה להציל בחורה.‬
‫באמצעות ריקוד?‬
‫בבקשה, טיוקסברי.‬
‫בסדר.‬
‫גב זקוף.‬
‫עכשיו אניח את הידיים שלי כאן וכאן.‬
‫כן.‬
‫תושיטי יד.‬
‫יופי.‬
‫עכשיו אני אוביל ואת תעקבי אחריי.‬
‫זה לא נשמע לי נכון.‬ ‫-פנים מעל הכתף שלי.‬
‫ועכשיו…‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬
‫שתיים, שלוש. שתיים, שלוש.‬
‫ארבע, שתיים, שלוש. אחת, שתיים, שלוש.‬
‫שתיים, שלוש.‬
‫יופי.‬
‫השתנית מאז פגישתנו האחרונה.‬
‫למה באת לפארק?‬ ‫למה את צופה בי הולך לבית הלורדים?‬
‫אני פשוט משגיחה עליך,‬
‫למקרה ששוב תיקלע לצרה,‬
‫יזרקו אותך מרכבת וכדומה.‬ ‫-אנולה.‬
‫לא תסתדר בכוחות עצמך.‬
‫אני גבר עכשיו.‬
‫אתה תהיה גבר כשאני אחליט.‬
‫והצרות שאני נקלע אליהן מתורבתות בהרבה.‬
‫קדימה.‬
‫שתיים, שלוש. שתיים, שלוש.‬
‫תסתכלי לי בעיניים.‬
‫הקצב תמיד שם.‬
‫ריקוד הוא הבעת אמון, הוא ברית בין שניים.‬ ‫לכן תמיד אהבתי לרקוד.‬
‫אפילו כשדודי לימד אותי,‬
‫והוא אוהב פאי חזיר בחרדל.‬
‫הבל הפה שלו…‬
‫סיבוב, שתיים.‬
‫סיבוב. את מרגישה את זה?‬ ‫-אני מרגישה את זה.‬
‫יופי.‬
‫את רוקדת היטב.‬ ‫-אולי יש לי מורה טוב.‬
‫אבל קיוויתי להריח יותר חרדל בהבל פיו.‬
‫יש לנו מקרה חירום.‬
‫אני צריך ללכת.‬
‫תצטרכי כרטיס ריקודים.‬
‫אבל אני לא יודעת מספיק.‬
‫מה זה אומר?‬ ‫-את תלמדי.‬
‫אל תאכלו את עוגת הג'ינג'ר.‬ ‫היא עושה שמות במעיים.‬
‫שלום.‬
‫מר ליון.‬
‫כן.‬ ‫-קיוויתי שנוכל לרקוד הערב.‬
‫כרטיס הריקודים שלי מלא.‬
‫אפשר לראות?‬
‫אתה עדיין פנוי לוואלס האחרון.‬
‫כמה הולם.‬
‫אכפת לך?‬
‫שלום לעת עתה.‬
‫- ויליאם ליון -‬
‫זה הוא.‬
‫את מעריצה את לורד טיוקסברי?‬
‫לא.‬
‫אנחנו ידידים ותיקים.‬
‫שמעתי שהוא אדם טוב ותומך גדול ברפורמה.‬
‫אם ברצונך לרקוד איתו, אולי תצטרכי לחכות.‬
‫יש תור ארוך.‬
‫כן, אסור לי לפספס את ההזדמנות.‬
‫ערב טוב, מיס…?‬
‫טבת'ה.‬
‫סיסלי.‬
‫לורד טיוקסברי.‬
‫סליחה על ההפרעה. שמי סיסלי.‬
‫ידידתך טבת'ה הציעה שנרקוד יחד.‬
‫באמת?‬
‫סלחי לי, שכחתי את שמך.‬ ‫-סיסלי.‬
‫גבירותיי ורבותיי,‬
‫אנא הסתדרו בזוגות לוואלס האחרון.‬
‫אתה יודע, אני בטוחה שאני מכירה את פרצופך.‬
‫איפה ראיתי אותך?‬
‫מעולם לא נפגשנו,‬
‫אבל ראיתי אותך מסתכלת עליי. למה?‬
‫כמובן, היכל המוזיקה פרגון.‬
‫ראיתי אותך מדבר עם אישה צעירה.‬
‫שרה צ'פמן.‬
‫אם תתרחק ממני, אצרח.‬
‫המשטרה בעקבותיך, מר ליון.‬
‫ליתר דיוק, בעקבות שנינו.‬
‫לא הוזמנת לכאן. מה את רוצה?‬
‫אני בלשית פרטית.‬ ‫אחותה של שרה שכרה אותי למצוא אותה.‬
‫בסי שכרה אותך?‬
‫אתה מכיר את בסי?‬
‫הניחי לי, בבקשה,‬
‫אחרת תהרסי הכול.‬
‫איך? מה אהרוס?‬
‫הם מסתכלים.‬
‫אם את מסרבת להניח לזה,‬ ‫פגשי אותי בספרייה בחצות.‬
‫אל תגידי כלום עכשיו.‬
‫ניפגש בחצות.‬
‫- נעים להכיר, שרלוק הולמס -‬
‫- מוריארטי -‬
‫מוריארטי?‬
‫מי אתה?‬
‫חי נפשי, אתה צץ בכל מקום.‬
‫למה את מחזיקה מוט ברזל?‬
‫עליך לעזוב. יש לי פגישה פה.‬
‫ואת מפחדת וזקוקה לנשק?‬
‫אתה תמיד מופיע כשאיני רוצה בכך.‬
‫ולפעמים כשאת רוצה.‬
‫מה קרה?‬ ‫-שום דבר שנוגע לך.‬
‫חיבבתי את הבחורה שרקדת איתה.‬
‫מה שמה? סיסלי?‬
‫היא תהיה רעיה מצוינת.‬
‫אנולה, אני רק דואג לך.‬
‫טיוקסברי, אם תישאר כאן,‬ ‫אתה עלול להבהיל אותו.‬
‫"אותו?" את פוגשת גבר?‬
‫פשוט לך.‬
‫לורד טיוקסברי.‬
‫אנולה הולמס, את עצורה.‬
‫אם תנסי לברוח, רק תקשי על עצמך.‬
‫אז בואי בשקט‬ ‫וחסכי מבוכה מהאנשים הטובים האלה.‬
‫איני יודע במה מדובר, אבל אני בטוח…‬ ‫-רצח, אדוני.‬
‫מדובר ברצח.‬
‫טיוקסברי, זה בסדר.‬
‫שוטר, קדימה.‬
‫שמור עליהם.‬
‫בבקשה.‬
‫עכשיו בואי.‬
‫ידעתי שהיא לא שייכת לכאן.‬
‫מסיבה מעניינת.‬
‫שמעתי שרקדת עם ליון הצעיר.‬
‫אם יותר לי לשאול שאלה מחוצפת,‬
‫רצית לנשק אותו‬
‫או לדלות מידע על התיק שלך,‬
‫על שרה צ'פמן?‬
‫תראי, אם את מנסה להגן עליה,‬
‫היי בטוחה,‬
‫אני אגן עליה טוב יותר.‬
‫יש מישהו שרוצה לדבר איתה,‬
‫והוא לא חביב כמוני.‬
‫מישהו?‬
‫מי?‬
‫למה עקבת אחריי באותו לילה?‬
‫גם אתה עקבת אחרי מיי, נכון?‬
‫לכן מצאת את הדירה.‬
‫חולצה יפה.‬
‫משי?‬
‫במשכורת של שוטר?‬
‫מי משלם לך, רב-פקד גרייל?‬
‫מי משלם לך להרוג נערות גפרורים?‬
‫איפה שרה צ'פמן?‬
‫אני לא יודעת.‬ ‫-היא גנבת ונוכלת.‬
‫את לא רוצה לסכן את עצמך למענה.‬
‫אם לא תדברי איתי,‬ ‫אצטרך לגלות את זה ממקור אחר,‬
‫כמו אחותה, בסי הקטנה.‬
‫היא רק ילדה.‬
‫אבל ככה זה מתחיל, אנולה הולמס.‬
‫עם ילדות קטנות כמוה וכמוך וכמו שרה צ'פמן‬
‫ששואלות שאלות, מפקפקות באחראים,‬
‫מזלזלות בהגנה שלהם,‬
‫מנסות למוטט את המערכת!‬
‫צריך רק להבה אחת קטנה כדי להצית אש,‬
‫והתפקיד שלי הוא לכבות‬ ‫את הלהבות הארורות האלה!‬
‫עכשיו אהיה נחמד ואעניק לך הזדמנות אחרונה.‬
‫איפה היא?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אז תלכי לגרדום.‬
‫יופי של בלשית היית…‬
‫היית צריכה להסתפק בתפירה.‬
‫- מהמפקח לסטרד: אנולה נעצרה. -‬
‫אדוני?‬
‫אדוני.‬ ‫-אל תהיה מגו…‬
‫רב-פקד גרייל.‬
‫מר הולמס.‬
‫באתי לקחת את אחותי.‬
‫אנא דאג שישחררו אותה.‬
‫אעריך זאת מאוד.‬
‫היא בת חסותי, וקטינה.‬
‫ורוצחת.‬
‫אני מבטיח לך שכל ראיה שיש לך נגדה, כביכול…‬ ‫-יש לי הרבה.‬
‫ראו אותה מתווכחת עם הנרצחת,‬ ‫עוקבת אחרי הנרצחת,‬
‫מתקוטטת עם הנרצחת,‬ ‫ולבסוף, עומדת מעל גופת הנרצחת.‬
‫וכשמצאנו אותה שם עם דם על הידיים,‬
‫היא ברחה.‬
‫ראיתי את זירת הרצח.‬
‫סימנים על הדלת ומסביבה‬ ‫מראים שהיא נפרצה בכוח,‬
‫ולא מזמן.‬
‫היו עדויות למאבק‬
‫וטביעות מגף של שלושה פורצים נפרדים.‬
‫אחד מהם כבד גוף,‬
‫לפי הגובה וההיקף של הנזק לדירה.‬
‫סיבי בד וטיפות דם‬
‫מרמזים על כך‬ ‫שבדירה התגוררה אישה נוספת, ככל הנראה,‬
‫ונראה שהיא השיבה מלחמה‬
‫באמצעות נשק חד ומאולתר…‬
‫לפני שנמלטה דרך החלון.‬
‫לדעתי זה היה חיפוש ממוקד במסגרת חקירה‬
‫שבמהלכו התגלו שתי נשים,‬
‫ואז אחותי הגיעה.‬
‫ומפליא כמה מהר הגעת אחריה.‬
‫עכשיו, אתה תשחרר אותה, או שאני אעשה זאת?‬
‫הסמל ביסטון, בבקשה.‬ ‫-אדוני.‬
‫התאמת טביעות אצבע.‬
‫המצאה חדשה משווייץ.‬
‫שמעת על זה?‬ ‫-כן.‬
‫תרצה לראות?‬
‫זה הופך את העבודה שלנו ליעילה בהרבה,‬
‫בייחוד בחקירת רצח.‬
‫- מיס אנולה הולמס -‬
‫אחותי מעולם לא נגעה בנשק הזה.‬
‫אז למה טביעות האצבע שלה עליו?‬
‫אנחנו חיים בתקופה נהדרת. נכון, מר הולמס?‬
‫יש לך מושג מה השעה?‬
‫שלום, אדית.‬ ‫-יש לך מזל, כמעט שברתי לך את הרגליים.‬
‫ואז זיהיתי את הכתפיים.‬
‫יש לך כתפיים מוכרות מאוד.‬ ‫-אנולה נעצרה.‬
‫על מה?‬
‫רצח.‬
‫הפרשה שהיא הסתבכה בה,‬
‫ייתכן שהיא נרחבת מכפי ששיערתי.‬
‫ויש משהו בתיק הזה ש…‬
‫אי אפשר לפתור באמצעות דדוקציה בלבד?‬
‫ייתכן שאני זקוק ל…‬
‫אני זקוק לעזרתך.‬
‫אנחנו זקוקים לעזרתך.‬
‫פעילות גופנית, רבע שעה.‬
‫טוב, כמו שאימא שלי תמיד אמרה,‬
‫"אין אמיץ כאדם שפונה לאחרים בעת צרה".‬
‫אימא שלך שונה מאוד מאימא שלי.‬
‫ניסיתי לעצור אותה,‬
‫אבל היא מלאה ברוח קרב.‬
‫יופי. סוף סוף.‬
‫אי אפשר לשלוט באנולה הולמס.‬
‫היא כוח טבע,‬
‫יחידה במינה.‬
‫תרחמו עליה, בנות.‬
‫כן, זה נכון.‬
‫ואני מפחד שיתלו אותה.‬
‫קדימה, ילדה!‬
‫לשם.‬
‫זאת אני.‬
‫כמה טוב לראות אותך.‬
‫תחזיקי חזק.‬
‫הם בעקבותינו!‬
‫תתכוננו!‬
‫אז איך מתקדם התיק שלך?‬
‫אני לא יודעת.‬ ‫ניסיתי לעזור לבחורה למצוא את אחותה,‬
‫ורק החמרתי את המצב.‬ ‫-שטויות.‬
‫פתחת קופת שרצים. עלית על משהו.‬
‫תתכוננו!‬ ‫-אחרת לא היו מנסים להשתיק אותך.‬
‫אל תדאגי, זה לא מסוכן כלל.‬
‫צד שמאל!‬ ‫-צד שמאל שלי או שלך?‬
‫שלך!‬
‫מה את יודעת על מפעל הגפרורים הזה?‬
‫זו הצלחה אדירה.‬
‫הרווחים הוכפלו בתוך שנתיים.‬
‫ועכשיו יש טיפוס.‬ ‫-טיפוס?‬
‫כן, הבנות נדבקות במגפה. הן מתות.‬
‫זה קצה חוט.‬
‫מה?‬ ‫-הם חזרו!‬
‫הם באים! תחזיקו חזק!‬
‫אנחנו מכירות את המפעלים האלה.‬
‫קדימה!‬
‫לבחורות כמו שרה צ'פמן אין חשיבות.‬
‫הן נעלמות ואפילו מתות לא פעם.‬ ‫לאף אחד לא אכפת.‬
‫אבל הבחורה הזאת חשובה להם מאוד.‬
‫אז מה היא יודעת?‬
‫בואו הנה, עכשיו!‬
‫היא גנבה משהו. מסמכים.‬
‫אז מה היא תעשה בהם? מה התוכנית שלה?‬
‫היא לא גנבת. היא לא סחטנית.‬
‫היא מרדנית.‬
‫היא יודעת משהו,‬
‫וזה מסוכן לאין ערוך.‬
‫קדימה, בחורים!‬
‫תתכונני, מימינך!‬ ‫-אכפת לך?‬
‫חכי.‬ ‫-איפה?‬
‫חכי!‬ ‫-ישר!‬
‫עכשיו!‬
‫תוציאו את זה מכאן!‬
‫עכשיו, לא משנה מה שרה מסתירה, אנולה,‬
‫זה סוד.‬
‫את צריכה לברר מה היא יודעת, אנולה.‬
‫תגלי מה זה, והשאר יבוא מעצמו.‬
‫היא כנראה ממש מתחת לאפך.‬
‫תתכופפי!‬
‫זה פשוט גס רוח.‬
‫גרייל.‬
‫את בסדר, אדית?‬
‫פחות או יותר!‬
‫- לונדון, 13 ק"מ -‬
‫נו, באמת!‬
‫זה לא טוב.‬
‫תקיפו אותן מאחור!‬
‫את בסדר?‬
‫-כן.‬
‫אוי, לא.‬
‫המפקד.‬
‫השבח לאל.‬
‫זה השילוש הקדוש.‬
‫אקבל דרגת ניצב על זה.‬
‫קחו אותן.‬
‫אנחנו חייבות?‬
‫חוששתני שכן.‬
‫אנולה.‬
‫זה מסוכן מאוד.‬
‫רוצו!‬
‫מזל שאני לא קשורה במיוחד לאגן שלי.‬
‫מה איתך, אדית?‬
‫איך הכליות?‬ ‫-בסדר.‬
‫די נהניתי מזה.‬
‫את נהנית מהכול. זה מעצבן ביותר.‬
‫קדימה, מכאן. כדאי שנזדרז.‬
‫בסדר.‬
‫אז…‬
‫מה שלום הנער חסר התועלת שלך?‬
‫שמעתי שהוא עושה דברים טובים.‬
‫כן.‬
‫טוב, אולי הוא לא חסר תועלת ככלות הכול.‬
‫לא הייתי אומרת שהוא "הנער שלי".‬
‫את יודעת, לפעמים אני חושבת‬ ‫שחינכתי אותך להיות עצמאית מדי.‬
‫אימא.‬ ‫-כן. ככה חינכתי את כולכם.‬
‫המטרה שלך היא לגלות מי את.‬
‫אותך, את שרלוק, את מייקרופט.‬
‫הייתם ילדים חזקים, מרשימים, עצמאים, אבל…‬
‫אולי קצת בודדים.‬
‫את תסתדרי היטב לבדך, אנולה.‬
‫אבל אם תיעזרי באנשים אחרים,‬ ‫תוכלי להיות מופלאה.‬
‫אחרי הכול, מי לדעתך ארגן את כל זה?‬
‫אני?‬
‫לא. מצאי בעלי ברית,‬
‫שתפי איתם פעולה, ותהיי יותר ממי שאת.‬
‫אם תדברו בקול אחד,‬
‫תעשו יותר רעש מכפי שהעלית בדעתך אי פעם.‬
‫קדימה. היא צריכה ללכת.‬
‫נמשוך אותם הרחק ממנה.‬
‫אז קומי על הרגליים…‬
‫ותמשיכי להביט קדימה.‬
‫ואם תהיי חשודה שוב ברצח, דברי איתי.‬
‫בסדר.‬
‫תודה, אדית.‬
‫תיזהרי.‬
‫ותסתפרי.‬
‫השיער שלך פרוע.‬
‫לדעתי השיער שלי בסדר.‬
‫בואי.‬
‫תארזי את החפצים שלך.‬
‫את צריכה לעבור למקום בטוח יותר.‬
‫האם… אחותי מתה?‬
‫כמו מיי?‬ ‫-לא.‬
‫היא…?‬ ‫-לא.‬
‫אני בטוחה שהיא בסדר.‬
‫אני מתקרבת למציאתה.‬
‫דוריס.‬
‫היא תיתן לי לגור איתה.‬
‫יש לה מיטה פנויה עכשיו.‬
‫אחותה?‬
‫מתה.‬
‫טיפוס.‬
‫מתה.‬
‫יש שיירים של חומר כלשהו באדמה הזאת.‬
‫חומר אדום בעציץ אחד, ולבן בשני.‬
‫מתי הגפרורים שאתן מייצרות‬ ‫הפכו מאדומים ללבנים?‬
‫אני לא יודעת. לפני שנתיים בערך.‬
‫בתוך שנתיים‬ ‫ספרי החשבונות שינו צבעם מאדום לשחור.‬
‫או שמא עדיף לומר, מאדום ללבן?‬
‫טיפוס. המגפה של תקופתנו.‬
‫היא הורגת את הבנות האלה כבר שנתיים.‬
‫- המדריך למדענים צעירים -‬
‫החוצה.‬
‫על מה את מסתכלת?‬
‫אני זקוקה לעזרתך.‬
‫אל תאלץ אותי לחזור על זה. אפשר להיכנס?‬
‫ראשית, אני חייבת לך התנצלות ענקית.‬
‫היית בעל ברית נאמן, והתעלמתי מכך.‬
‫ואני…‬ ‫-אנולה.‬
‫גם אני רוצה לומר משהו.‬
‫בסדר.‬ ‫-אם רק…‬
‫מדי יום ביומו אני נאלץ להתפשר.‬
‫עליי לתמוך בהצעת חוק‬ ‫שתאפשר להזרים מי שופכין לאגם נקי,‬
‫בתמורה לתמיכה ברפורמת היערות שלי.‬
‫אני רוצה לקום ולומר, "זה לא בסדר",‬ ‫אבל אין לי בעלי ברית.‬
‫אם אתפשר, אסכן את כל מה שטוב בעולם,‬
‫אז אני שוכב ער בלילה‬ ‫ומנסה להבין באיזו דרך ללכת,‬
‫לבד.‬
‫איני מחפש רעיה,‬
‫כי הפוליטיקה‬ ‫מעסיקה אותי בכל רגע ורגע ביום.‬
‫כן, זה הנאום שהכנתי לך.‬
‫אתה גבר טוב.‬
‫אני גבר עכשיו?‬
‫לפעמים.‬
‫אבל אני מזדהה עם המאבק שלך,‬ ‫כי גם אני נאבקת.‬
‫וצר לי שלא נוכל לדבר עוד, כי אני צריכה…‬ ‫-לפתור תיק?‬
‫הבחורה שאני מחפשת, שרה צ'פמן,‬
‫יש לה הוכחה שנערות מתות‬ ‫כי הן נחשפות לזרחן בעבודה מדי יום,‬
‫ובמפעל מנסים לטייח את זה‬ ‫ולטפול את האשמה על הטיפוס.‬
‫היא יודעת את זה,‬
‫ומישהו יהרוג אותה בגלל זה.‬
‫מה אנחנו יכולים לעשות?‬
‫אנחנו?‬
‫אל תפתח. אולי זו המשטרה.‬
‫את עדיין מבוקשת?‬ ‫-כמובן. ברחתי מהכלא.‬
‫ברחת מהכלא?‬ ‫-תשכח שאמרתי לך את זה.‬
‫האורות דולקים.‬ ‫אם לא אפתח, זה יעורר חשד. תתחבאי.‬
‫אני בא.‬
‫מיס סיסלי.‬ ‫-צר לי על השעה המאוחרת.‬
‫לא, כלל לא. אמרתי לך לבוא. אני רוצה לעזור.‬
‫יש כאן עוד מישהו?‬ ‫-לא.‬
‫יופי. מוטב שנהיה לבד, כי הכרחי שאדבר איתך.‬
‫אדוני, אני מרגישה שאתה אדם דגול‬ ‫ושאני יכולה לסמוך עליך.‬
‫לכן אני חוששת שעליי לומר לך משהו,‬ ‫וייתכן שתזדעזע ממה שאגיד.‬
‫מיס סיסלי, אולי נוכל…‬
‫אני רוצה לדבר איתך על…‬
‫מערכת יחסים.‬ ‫-אה, זה. כן.‬
‫אולי נוכל לדבר בפעם אחרת?‬
‫בבקשה, אדוני.‬ ‫-צר לי מאוד.‬
‫היי בטוחה, אני שותף לעניין שלך,‬
‫ונדבר שוב.‬
‫תודה.‬
‫היא הלכה. היא הייתה נבוכה.‬
‫אל תפקפקי בי. סיסלי באה לבקש ממני עזרה.‬
‫היא אמרה לי בנשף שהיא מכינה‬ ‫הצעת חוק לשינוי חוקי המפעל.‬
‫היא חשפה משהו, שחיתות או משהו דומה.‬
‫מה היא עושה?‬
‫אנולה, אם יש לך חששות,‬ ‫אני יכול לומר בפה מלא ש…‬
‫אין לי עניין באף אחת מלבד…‬
‫לא ככה רציתי לומר את זה.‬
‫אבל מבחינת עניין רומנטי,‬
‫כן, העניין שלי הוא…‬
‫אני לא מחפש.‬ ‫אני עסוק בפוליטיקה, כמו שאמרתי.‬
‫את מעריצה את לורד טיוקסברי?‬ ‫שמעתי שהוא אדם טוב ותומך גדול ברפורמה.‬
‫האישה שאני מעוניין בה…‬
‫אסור לי לפספס את ההזדמנות.‬
‫את לא מקשיבה.‬
‫ערב טוב, לורד טיוקסברי.‬
‫לא הייתה לה מלווה.‬
‫יש לך חמש שניות לומר לי למה את כאן.‬
‫הייתי עיוורת!‬
‫הזרחן מהגפרורים התערבב עם החמצן באוויר.‬
‫פספסתי הכול.‬
‫היא כנראה ממש מתחת לאפך.‬
‫סיסלי.‬
‫שרה היא סיסלי.‬
‫סיסלי היא שרה!‬
‫אנולה.‬
‫אנולה, מה לכל הרוחות…‬
‫אנולה, הבנת מה אמרתי?‬
‫או את מה שלא אמרתי? הבנת…‬
‫את מה שלא אמרתי?‬ ‫-כן. אמרת שאתה…‬
‫את תלמדי.‬
‫ההודעה ששלחת לי עם המניפה בנשף,‬
‫מה היא הייתה?‬
‫"אני אוהב אותך."‬
‫גבירותיי ורבותיי,‬
‫לחיי העתיד.‬
‫כמובן.‬
‫הם שיתפו פעולה. הם מאוהבים.‬
‫הייתה להם תוכנית…‬
‫לחשוף את השחיתות במפעל‬ ‫ולעצור את מה שאביו עושה.‬
‫הם רצו שתעזור להם.‬
‫ויליאם ליון הזמין אותך לנשף.‬
‫הוא מהפכן, בדיוק כמוך.‬
‫הם רצו את עזרתי. את צודקת.‬
‫אנולה, חזרי איתי פנימה.‬ ‫המשטרה רודפת אחרייך, ועלינו לדבר.‬
‫לא! אני יודעת שעלינו לדבר, לורד יקר.‬
‫אתה אוהב אותי.‬
‫ומתברר שאני אוהבת אותך.‬
‫את אוהבת אותי?‬
‫אתה באמת טמבל.‬
‫עכשיו קרא לכרכרה.‬
‫אתה הולך בקול רם.‬ ‫-זה חצץ.‬
‫יש לך רגליים גדולות.‬ ‫-אני יודע.‬
‫חכה כאן. עמוד על המשמר.‬ ‫אם מישהו יבוא, תגיד לו שאתה לורד.‬
‫אני לורד.‬
‫אז סביר להניח שיאמינו לך.‬
‫טוב.‬
‫אתה.‬ ‫-את.‬
‫אתה מגוחך כל כך.‬ ‫-אני מגוחך?‬
‫אמרתי לך להישאר במקום מבטחים הרחק מכאן.‬ ‫ברחת מהכלא, וכל המשטרה בעקבותייך.‬
‫נפצעת? אני מצטערת.‬
‫את לא נפצעת?‬
‫נראה שלא.‬
‫מעניין מי לימדה אותך להילחם ככה.‬
‫עוד דבר לזקוף לחובת אימא שלנו.‬ ‫-חבל שהיא לא האכילה אותי היטב כמוך.‬
‫רגע, למה אתה כאן? התיק שלי או שלך?‬
‫שניהם. אני יודע איך גרייל השיג‬ ‫את טביעות האצבעות שלך.‬
‫אבק זרחן מחומצן‬
‫נלקח מהשולחן ונמרח על הסכין.‬
‫את חפה מפשע.‬
‫פקפקת בי?‬
‫אני לא בטוח בדבר ללא הוכחות.‬
‫והתיק שלך?‬
‫היריב שלי.‬
‫עקבותיו מובילים לכאן.‬
‫נראה שהתיקים שלנו קשורים זה לזה.‬
‫שנלך?‬
‫ויליאם ליון.‬
‫האהוב של שרה.‬
‫והגנב שלי במגבעת המחודדת.‬
‫שלטי ברגשותייך.‬
‫איננו יכולים לעזור לו.‬
‫עלינו לשמור על ראש צלול ועל עיניים חדות.‬
‫מישהו אחז בו.‬
‫כן, וערך חיפוש בכליו.‬ ‫-כדי למצוא את המסמך שנלקח.‬
‫סכין?‬
‫לא, גדול יותר.‬
‫חרב.‬
‫עקבות של מגף כבד.‬
‫ושריטות ממקל הליכה עם קצה מתכתי.‬
‫גרייל.‬
‫אבל מי שלח אותו?‬
‫היה עוד אדם בחדר הזה.‬
‫לסיגר הזה היה מחזיק.‬
‫ושיירי צמר.‬
‫צמר אסטרחן, המשובח ביותר.‬
‫טוב, לורד מקינטייר‬ ‫אני מציע שנאכל ארוחת צהריים קלה.‬
‫הניחי לי, בבקשה. הם מסתכלים.‬
‫לאן ויליאם פרץ?‬
‫למשרד האוצר?‬ ‫-כן.‬
‫למשרדו של לורד מקינטייר, שר האוצר.‬
‫איך הגעת למסקנה הזאת?‬
‫אני חושבת שוויליאם גנב הוכחה‬
‫לכך שליון ומקינטייר קשרו קשר יחד.‬
‫שחיתות.‬ ‫-כן.‬
‫מונעת מתאוות בצע.‬
‫מקינטייר הרוויח בחשאי מהמפעל.‬
‫הם שינו את נוסחת הגפרורים‬ ‫והשתמשו בזרחן זול יותר,‬
‫וזה קטלני.‬
‫אנולה?‬
‫אנולה, דאגתי לך.‬
‫השארת אותי שם בחושך, וכמעט קרעתי את…‬
‫שרלוק הולמס? מה שלומך?‬ ‫-לא עכשיו.‬
‫אלוהים!‬
‫הוא…‬ ‫-שלוט ברגשותיך.‬
‫מי עשה את זה?‬
‫לורד מקינטייר.‬ ‫-לא.‬
‫אבל הכול מתאים.‬
‫אף אחד לא ישב בכיסא הזה.‬ ‫אין סימנים על השטיח, אין שקע במושב.‬
‫מישהו עישן את הסיגר, אבל הוא קר.‬
‫ותראי.‬
‫אין אפר.‬
‫שפתיים לא נגעו בכוס הזאת.‬ ‫-בדיוק.‬
‫הרמזים האלה נשתלו כדי שנמצא אותם,‬
‫כדי להרחיק אותנו מהפושע האמיתי.‬
‫הכול מבוים.‬
‫מי עשה את זה?‬
‫לא מקינטייר, אלא מישהו שהיה מפסיד הרבה‬ ‫אילולא השיג את המסמך הזה.‬
‫מישהו שידע מה הם זוממים וסחט אותם.‬
‫היריב שלי.‬
‫מישהו שאוהב משחקים.‬
‫הוא השיג את מה שהוא רצה?‬ ‫-לא. נראה לי שלא.‬
‫ויליאם המסכן.‬
‫הוא כן השיג משהו.‬ ‫-המוזיקה האיומה של מיי.‬
‫"אמת האלים."‬
‫אולי זו התייחסות לתנ"ך או למיתולוגיה.‬ ‫-לתיאטרון?‬
‫"האלים" הם המושבים‬ ‫בשורה העליונה של התיאטרון.‬
‫המרפסת.‬
‫לא כולם יודעים את זה?‬
‫זו לא מוזיקה.‬
‫- אמת האלים. -‬
‫- פרגון -‬
‫- תיאטרון -‬
‫זו מפה.‬
‫רק שיהיה ברור, מה בדיוק מצפה לנו?‬
‫אולי תהיה אלימות. התמודדת עם זה בעבר.‬
‫כן.‬
‫לבשתי אז שריון חלקי.‬
‫אבל כן, הלחימה תהיה…‬
‫כן.‬
‫נלחמת בעבר, לא?‬ ‫-כן, הרבה פעמים.‬
‫סייפתי בבית הספר.‬
‫בסדר. את יכולה ללמד אותי להילחם?‬
‫מה, עכשיו? בכרכרה?‬
‫לא לימדתי אותך לרקוד בחמש דקות בשירותים?‬
‫טוב. בסדר.‬
‫יש שני עקרונות בקרב:‬
‫להתחמק מהמכה, להנחית מכת-נגד.‬
‫אני לא מבין איך שני עקרונות…‬
‫השיעור הראשון שלך.‬
‫השיעור השני. לא התחמקת. נתת לי להכות אותך.‬
‫אנולה, ודאי אינך מצפה שאכה בחורה.‬ ‫-אוי ואבוי.‬
‫אני לא…‬
‫אולי תפסיקי?‬
‫אני לא יכולה להפסיק.‬
‫אנחנו מתקרבים.‬
‫אולי אצטרך עוד שיעורים.‬
‫איקס מסמן את המקום.‬
‫שרה.‬
‫הכול שם.‬
‫כל ההוכחות שאנחנו צריכים.‬
‫החוזה בין ליון למקינטייר‬
‫לשנות את הרכב הזרחן.‬
‫זה מה שוויליאם גנב למענך.‬
‫והדפים ממרשם המפעל.‬
‫זה מה שגנבת מהמשרד.‬
‫אלה השמות של הבנות שהם הרגו.‬
‫לא יכולתי לתת להן להישכח.‬
‫וזו הוכחה שנערות גפרורים‬ ‫מתות מהעבודה במפעל הזה,‬
‫ושהם ידעו זאת מההתחלה.‬
‫את בלשית טובה, אנולה הולמס.‬
‫גם את, שרה צ'פמן.‬
‫אראה זאת לעולם כולו, אני מבטיח לך.‬
‫תודה.‬
‫עכשיו עלינו למצוא את ויליאם.‬ ‫היינו אמורים להיפגש לפני שש שעות.‬
‫אני חושש שוויליאם לא יבוא.‬
‫מה?‬
‫אני מצטער.‬
‫אני מצטערת כל כך.‬
‫אמרתי לו שהשגנו כל מה שאנחנו צריכים,‬
‫שכדאי שנחשוף את המידע.‬
‫הוא אמר שלאף אחד לא יהיה אכפת‬ ‫אם לא נשכנע מישהו בממשל להקשיב לנו.‬
‫הוא רק ניסה להגן עליי,‬
‫ועכשיו איבדתי אותו.‬
‫עלינו לפעול מהר, אחרת נאבד גם אותך.‬
‫איבדת את זה…‬
‫איבדת אותו.‬
‫נראה שאיבדת הכול.‬ ‫-בסי.‬
‫כולכם הייתם רשלנים מאוד.‬
‫אני אקח אותם.‬
‫שחרר אותה.‬
‫תני לי את המסמכים, ואשחרר אותה.‬
‫תברחי, בסי!‬
‫אל תעמוד שם סתם!‬
‫אחריו!‬
‫להתחמק מהמכה, להנחית מכת-נגד.‬
‫טיוקסברי!‬
‫לא!‬
‫בסי!‬
‫תברחו!‬
‫אמרתי לכן לברוח!‬
‫אנולה!‬
‫לא הערכתי אותך כמו שצריך.‬
‫לאיזה מקום התגלגלנו…‬
‫מקום בהחלט לא צפוי.‬
‫תמיד אהבתי את התיאטרון.‬
‫הבנת?‬
‫פעם חלמתי להופיע על הבמה.‬
‫עוד לא נפטרת ממני,‬
‫הוויקונט טיוקסברי, מרקיז בזילוות'ר.‬
‫אנולה!‬
‫הידד!‬
‫את בסדר?‬
‫נולדת להילחם.‬
‫ברכותיי.‬
‫לורד מקינטייר. מה אתה עושה פה?‬
‫זימנו אותי.‬
‫אחיך ידע שארצה לראות‬ ‫את האנשים הנכונים נענשים בצדק.‬
‫ואיני יודע איך להודות לך‬ ‫על שמצאת את הרכוש הממשלתי הזה‬
‫וחשפת את הרוצח הזה.‬
‫תפוח רקוב בקרבנו.‬
‫העולם יכיר את השם אנולה הולמס,‬
‫אני אוודא זאת.‬
‫לסטרד, עצור את הבחורה.‬
‫היא לא עשתה שום דבר רע.‬ ‫-באיזו אשמה, אדוני?‬
‫גניבה.‬
‫היא רק גנבה ממך את האמת.‬
‫היא לקחה מידע אישי‬
‫והשתמשה בו לאיומים ולסחיטה.‬
‫ולכן היא תרצה את עונשה.‬
‫אבל אתה טועה.‬
‫היא לא סחטה אותך.‬
‫זימנתי אותך לכאן כדי למשוך את האדם הזה.‬
‫החשבונות נוהלו בצורה מופתית.‬
‫הדרכים היו מפותלות להפליא,‬ ‫אבל כולן הובילו לכיס אחד.‬
‫אדם אחד קטף את פרי המזימה‬
‫מבלי למשוך תשומת לב.‬
‫בעמדה לשמוע הכול, לראות הכול.‬
‫בלי לזכות ביחס במשך שנים.‬
‫וכולם נפלו בפח.‬
‫זה רק משחק.‬
‫וזה כיף, ברגע שמכירים את הכללים.‬
‫מיס מירא טרוי.‬
‫מגוחך.‬
‫אני לא מאמין.‬
‫מדהים מה אפשר לעשות‬
‫כשאנשים ממעיטים בערכך.‬
‫ואז צצה בעיה.‬
‫ויליאם גנב את החוזה.‬
‫הוא איים על מקור ההכנסה שלך.‬ ‫-ולא יכולת להרשות זאת.‬
‫שכרת את גרייל כדי שישיג בחזרה את המסמך,‬
‫אבל העניינים יצאו משליטה,‬
‫אז ניסית לכוון אותנו ללורד מקינטייר.‬
‫שגיאה נדירה במשחק שלך…‬
‫מוריארטי.‬
‫- מוריארטי -‬
‫- מירא טרוי -‬
‫כמה חבל שהמשחק שלנו‬ ‫מוכרח להסתיים, מר הולמס.‬
‫נהניתי ממנו כל כך.‬
‫ומהמשחק איתך, אנולה.‬
‫מיס טרוי, את עומדת מאחורי זה?‬
‫כמובן, קשה מאוד למצוא עובדים טובים.‬
‫רציתי רק את ההסכמים בחזרה.‬
‫לא יכולתי לחקור את ויליאם בעצמי,‬ ‫אבל את הואלת לעזור לי ברוב טובך.‬
‫אם ברצונך לדבר עם ויליאם,‬
‫את יכולה לנסות להשתמש בזה.‬
‫חבל שבסופו של דבר‬ ‫הוא היה חכם ואמיץ מכפי שציפיתי.‬
‫שניהם.‬
‫מותם היה מיותר.‬
‫לעומת זאת, רב-פקד גרייל היה…‬
‫כלי מגושם למדי.‬
‫את!‬
‫איך העזת לנצל לרעה את העמדה שלך?‬
‫לנצל לרעה?‬
‫מה יכולתי לנצל לטובה?‬
‫התייחסת אליי כאילו אני משרתת פשוטה,‬ ‫אבל אני חכמה ממך כפליים.‬
‫מכולכם.‬
‫למה שלא אקבל חלק מכספך המלוכלך‬
‫ואעניש אותך במקביל?‬
‫למה שלא אקבל גמול על הכישורים שלי?‬
‫איפה מקומי בחברה הזאת?‬
‫אני אישה.‬
‫איני יכולה להצטרף למועדונים,‬
‫איני יכולה להחזיק במניות,‬ ‫איני יכולה להתקדם בדרכים שלהם.‬
‫אז…‬
‫מצאתי את הדרך שלי.‬
‫וזה היה כיף.‬
‫לסטרד…‬
‫עצור אותה.‬
‫כן, אדוני.‬
‫באיזו אשמה, אדוני?‬
‫סחיטה.‬ ‫-כן.‬
‫סחיטה, רצח.‬
‫קדימה.‬
‫כמה חבל שהריקוד הקטן שלנו נגמר.‬
‫לפחות לעת עתה.‬
‫אולי נרקוד שוב בעתיד.‬
‫לא!‬
‫זהו. זה נגמר.‬
‫שרפתי את הרכוש שלי בטעות. מה בכך?‬
‫אתה מושחת, אדוני.‬
‫ואשם במותן של מאות נערות גפרורים.‬
‫איפה ההוכחה שלך?‬
‫יופי. אז…‬
‫בחזרה לעסקים.‬
‫אדוני, אתה לא יכול…‬ ‫-טיוקסברי.‬
‫סבלנות.‬
‫השבח לאל.‬
‫כל השמות האלה, הבנות האלה,‬
‫אכזבתי אותן, אנולה.‬
‫אל תגידי את זה.‬
‫מיי מתה…‬
‫ויליאם מת…‬
‫והם יחמקו מעונש.‬
‫שמעת אותו. "איפה ההוכחה שלך?"‬
‫מה יש לנו עכשיו?‬
‫יש לנו זו את זו…‬
‫ויש לנו את האמת.‬
‫איחרת, בס צ'פמן. אני מנכה לך פני מהשכר.‬
‫היי.‬
‫את כבר לא רצויה כאן.‬
‫מה את עושה? היי!‬
‫רדי.‬
‫רדי!‬
‫תן לה לדבר!‬
‫לפני כמה שבועות,‬
‫מיי איזלי, ויליאם ליון ואני‬
‫ניסינו להוכיח משהו.‬
‫להוכיח שהמפעל הזה הורג אנשים,‬
‫והם ידעו את זה.‬
‫אבל הם החליטו שהרווחים חשובים יותר מאיתנו.‬
‫את באה איתי.‬
‫לא הטיפוס הורג אותנו, אלא הזרחן.‬
‫מה שאנחנו עובדות איתו כל יום.‬
‫שקרנית קטנה ועלובה.‬
‫אני מנכה לך פני מהשכר!‬
‫אלה היו החברות שלנו…‬
‫האחיות שלנו…‬
‫והילדות שלנו.‬
‫טוב, עכשיו זה נגמר.‬
‫הגיע הזמן שנשתמש בדבר היחיד‬ ‫שעומד לרשותנו: הקול שלנו.‬
‫הגיע הזמן שנסרב לעבוד.‬
‫הגיע הזמן שנגיד להם לא.‬
‫טוב, תחזרו לעבודה.‬ ‫-לא!‬
‫אם תעזבו, לא תוכלו לחזור.‬
‫לא תעבדו כאן שוב.‬
‫ובכן?‬
‫תצטרפו אליי?‬
‫תחשבו על המשפחות שלכן.‬
‫אל תעשו את זה, בנות.‬
‫זה לא שווה את הסיכון.‬
‫ובכן?‬
‫מה תעשו?‬
‫ככה העולם פועל.‬
‫בבקשה, בנות.‬
‫אני יודעת שאתן מפחדות. גם אני מפחדת,‬
‫אבל זה הכוח היחיד שיש לנו.‬
‫טוב…‬
‫תפעילו את המכונה ותחזרו לעבודה.‬
‫בסדר.‬
‫לא.‬
‫זה לא יכול להיות העתיד שלהן.‬
‫אני מצטערת, אנולה.‬
‫תפסיקי.‬
‫דברו בקול אחד.‬
‫מספיק!‬
‫תפסיקו!‬
‫אף אחד לא יכול לשלוט בנשים הארורות האלה?‬
‫קדימה, בנות!‬
‫לאן אתן הולכות?‬
‫לווסטמינסטר!‬
‫הן יצאו לדרך.‬
‫זה הרבה רעש.‬
‫היא אוהבת לעשות צרות, נכון?‬
‫כמעט כאילו ככה חינכו אותה.‬
‫היא עדיין צריכה להסתפר.‬
‫- סוכנות הבילוש של אנולה הולמס‬ ‫נוסדה ב-1885 -‬
‫נראה שהנער שלך למד להילחם.‬
‫- מקינטייר נעצר -‬
‫לורד מקינטייר.‬
‫בהחלט.‬
‫הוא לא הנער שלי.‬
‫"שלמו כמה שאתם יכולים."‬
‫מה תקבלי כתשלום? תפוחי אדמה והכרת תודה?‬
‫אם זה כל מה שיש להם.‬
‫אתה תטפל בעשירים ובאצילים.‬ ‫אני צריכה להיות כאן.‬
‫ואדית אמרה שהיא תגבה ממני שכ"ד נמוך.‬
‫את יודעת…‬
‫אם את רוצה לעבוד‬ ‫בסביבה נאותה יותר, אני יכול…‬
‫חשבתי…‬
‫הולמס והולמס?‬
‫שותפים?‬
‫זו הצעה נדיבה ביותר.‬
‫אבל אם אסכים, תמיד אהיה בצילך.‬
‫כן.‬
‫אבל אני אוהבת את השינוי שחל בך.‬
‫קשה להיות לבד כל הזמן.‬
‫חבר יועיל לך.‬
‫אולי כדאי לי לכתוב את זה.‬
‫אבוא מדי פעם לבדוק מה שלומך.‬
‫אני אשמח.‬
‫אולי תוכלי לבוא לרחוב בייקר מדי פעם…‬
‫ולבדוק מה שלומי.‬
‫אולי נקבע להיפגש ביום חמישי ב-16:00.‬
‫יום חמישי ב-16:00.‬
‫נראה שלא אהיה האחרון שיפריע לך היום.‬
‫והוא הביא פרחים.‬
‫שרלוק.‬ ‫-טיוקסברי.‬
‫נתראה ביום חמישי.‬ ‫-ביי, שרלוק.‬
‫שרלוק?‬
‫כן.‬ ‫-העיתון שלך.‬
‫תודה.‬
‫ו…‬
‫תודה על הכול.‬
‫- הפושעת המבריקה נמלטה‬ ‫מירא טרוי, "מוריארטי", במנוסה. -‬
‫טיוקסברי, מתי נתתי לך‬ ‫את הרושם שאני אוהבת פרחים?‬
‫אלה "ספרדינג בלפלאורס". פרחי בר, כמובן.‬
‫הם צומחים ביערות עתיקים,‬ ‫המראה שלהם מוליך שולל,‬
‫הם מסרבים לציית לשום כלל.‬
‫אבל עלי הכותרת שלהם עדינים להפליא,‬ ‫והפרחים שלהם…‬
‫שני דברים.‬
‫המטאפורה שלך מאולצת,‬ ‫ואין לי עלי כותרת עדינים.‬
‫אה, ו…‬
‫זו הזמנה לנשף בביתה של ליידי…‬
‫טיוקסברי, אני לא הולכת איתך לנשף.‬ ‫בפעם הקודמת נעצרתי.‬
‫טוב, זו עוד סיבה לרקוד שוב, לא?‬
‫אתה טמבל.‬ ‫-ואת פחדנית.‬
‫איך אתה מעז לדבר ככה לגברת?‬ ‫זו התנהגות מחפירה, אדוני.‬
‫ואף על פי כן, את נשענת על זרועי.‬
‫ואף על פי כן, אני נשענת על זרועך.‬
‫שביתת נערות הגפרורים בהנהגת שרה צ'פמן‬
‫הייתה המחאה התעשייתית הראשונה‬ ‫של נשים למען נשים‬
‫השביתה שיפרה את תנאי העבודה שלהן לנצח‬
‫צריך רק להבה אחת כדי להצית אש‬
‫- יום חמישי, 15:59 -‬
‫- יום חמישי, 16:00 -‬
‫שרלוק הולמס?‬
‫כן.‬
‫באתי לפגישה שלי.‬
‫אתה מחפש שותף לדירה.‬
‫כנראה טעית בכתובת.‬ ‫-באמת?‬
‫הנערה הייתה ברורה מאוד לגבי המקום והשעה.‬
‫"יום חמישי ב-16:00", היא אמרה.‬ ‫אתה שרלוק הולמס?‬
‫כן.‬
‫בבקשה, היכנס, מר…?‬
‫דוקטור.‬
‫ווטסון.‬
‫ג'ון ווטסון.‬
‫- 221 ב' -‬
‫- האם לורד טיוקסברי מצא בת זוג? -‬
‫- המפקח לסטרד מקבל ציון לשבח -‬
‫- טרוי עדיין במנוסה‬ ‫מתי מוריארטי תכה שנית? -‬
‫- מיהו בן לווייתו החדש של שרלוק? -‬