Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX UVÁDÍ
VÁNOCE NA SPADNUTÍ
Dobrý den, paní Belmontová. Buzení telefonem.
- Venku jsou dva stupně. Nashle.
Chcete, abych vám poslala…
REZORTNÍ HOTEL BELMONT
Tak to prostě odmítni.
Řekni otci, že tu práci nechceš.
Dopravil mě sem na Vánoce svým soukromým tryskáčem.
Nechci se ho dotknout.
Dobré ráno, paní Belmontová. Jsem Terry Carver z oddělení pro hosty.
Váš otec mě požádal, abych vám dělal asistenta.
A váš zkrášlovací tým.
Fajn.
Já v hotelnictví dělat nechci.
Zkoušela jsi mu to říct?
Táta by to nepochopil.
Pokud jde o něj, má to za skvělou kariéru.
Nedovedu si představit, co bys měla na sobě.
Snad ne něco se jmenovkou.
- O jakou pozici přesně jde? - Viceprezidentka pro atmosféru.
To ani není práce. Vymyslel to, jen abych něco měla.
Víš, už tak to nemám lehké.
Lidi mě vnímají jen jako rozmazlenou dceru
hotelového magnáta Belmonta. A já nejsem rozmazlená!
Šaty nebo kalhoty?
Já nevím. Je to imitace?
Umělá kůže.
Tade, pomoz mi! Musím se ve světě prosadit.
Dobře. Jak jsi na tom se sociálními sítěmi?
Moc dobře ne. Říkala jsem ti o té holce, co mi hackla účty.
Jo. Naštěstí chodíš s médii dost ceněným
influencerem sociálních sítí.
Což mi připomínáš každý den.
Až budeš po obědě se svým otcem,
vyrazíme na sjezdovku a uděláme si pár selfíček, jo?
A dáme je na Instagram.
Chtěl jsi náš vztah udržet v tajnosti.
Možná je načase pustit to do světa.
Tím si na internetu vylepšíš čísla.
A tvému to otci to jen dokáže, že jsi taky mohla být influencerka.
Chci, aby si lidi pamatovali víc než jen moje příjmení.
Nech to na Tadovi.
Jejda, klesá to.
Čas na selfie v limuzíně. Tak zatím.
Jo, miluju… Haló?
Špatné spojení?
Asi jo. Vezmu si toho Bucciho.
- Souhlas. - A slušivý klobouk.
Pane Belmonte!
Ještěže jsem vás chytil.
Zdravím. Jsem Jake Russell. Patří mi…
- Bouda North Star. - Jo.
Sekretářka mi říkala, že jsi volal.
- Patnáctkrát. - Vážně tolikrát?
Co tolik hoří?
Vyruším vás jen na minutku.
Jasně.
Ale budeš mě muset porazit ve sjezdu.
- Fakt? - No, co myslíš?
Zaostáváš, chlapče!
Trochu si pohni!
Dobrá jízda.
Jo, já myslel, že vás mám, ale v závěru jste zabral.
Pojď, můžeme si povídat cestou.
Tady to vypadá jako v prostorách firmy SpaceX.
Snažíme se držet si náskok.
Tudy.
Máte vážně neuvěřitelné prostory.
Je to špičkové lyžařské středisko.
Jenže ne každý si může dovolit první třídu.
Podle studií se 70 % lidí učí lyžovat v menších střediscích.
Jako máš ty.
Přesně. A když se pak stanou zkušenějšími lyžaři,
přesunou se do středisek jako je tohle.
Zřejmě bych měl do tvé boudy investovat, aby to tak zůstalo, co?
Asi tak nějak.
Ahoj, Skyler. Kakao?
- Jo. - Tak dvakrát.
Ano, pane Belmonte.
Mám zde plány na efektivní modernizaci:
rychlý vlek, lázeňská budova, uvnitř s vířivkou, saunou…
Rád bych pomohl, ale musím se zodpovídat vlastním investorům.
- Určitě to chápeš. Díky, drahá. - No…
Tumáš. Na nás.
- A cokoliv bude potřebovat. - Jistě.
Omluv mě, už musím jít.
Jo, nechat mě vyhrát bylo celkem na úrovni.
Dobrá práce.
Bezpečnostní oznámení. Paní Belmontová se dala do pohybu.
No a skočil na to?
Neskočil. - To je škoda.
Stejně to bylo nepravděpodobné. - Je mi líto.
Uvidíme se v chatě. - Dobře. Tak zatím.
Jsem ve vestibulu, ale nevidím tě.
Taky jsem ve vestibulu.
Myslím si, že je dost těžké mě přehlédnout.
Jsem u gobelínu, který se mi moc hezky hodí k bundě.
Promiňte.
Teď jsem v hale u krbu.
- Pozor! - Mám na sobě Bucciho…
- Sakra! - Panebože!
Promiňte, neviděl jsem vás.
Moje šaty od Bucciho!
S radostí vám zaplatím čistírnu nebo přípravek…
Co se děje, zlato?
To ne! Bucci ne!
Jen to zhoršuješ.
- Narazil přímo do mě. - Já nerad!
Vyšel jsem zpoza rohu, přiblížila se
- a po srážce vystříklo kakao. - Je vám něco?
- Jen jsem trochu zdeptaný. - Tade!
Tenhle místní buran vrazil do mé přítelkyně
a zničil jí drahou módu.
- Znova se omlouvám. Byla to nehoda. - Hele, víš co? Radši běž. Vypadni.
Tudy.
Jo. S tím prstem opatrně.
Bude si mademoiselle na svůj klínový salát přát domácí slaninu?
Ne, díky. Já slaninu nejím.
Výborně.
Tak co, Tede, jak se ti v tom internetovém byznysu daří?
Jmenuje se Tad, tati. A nejde o byznys.
Tad je influencer. Sledují ho miliony lidí.
Takže vlastně prodavač.
Jak dlouho spolu vůbec chodíte?
Skoro rok, pane Belmonte.
Začni už mu říkat Beauregard.
Viď, tati?
Tak jo.
No nic, Beau.
Víte, jak to chodí. Jednoho dne…
se prostě zjeví.
V kavárně života.
Sierra si dává venti.
Jsem v kurzu!
Ahoj.
- Ahoj, Jakeu. - Ahoj, jak se vede?
Ale no tak.
- V pohodě? - Ahoj, Jakeu.
Snažím se to rozjet, ale nejde to.
Dej to do kůlny, podívám se na to.
Jasně.
Ahoj! Kam jdete?
Tati! Na vánoční Strom přání. Máma nás tam brala každý rok.
- Jasně. - Teď to dělá babička.
Jakeu! Proč nejdeš s námi?
Je to lákavá nabídka,
ale dva hosté si přejí jízdu na saních, tak nemůžu.
Uděláš pro mě něco? Přimluvíš se za mě u Santy?
Beru veškerou pomoc.
Takže ti to zřejmě nevyšlo, co?
Belmont byl poslední naděje. Bude-li i zbytek sezóny takový…
Musíme být trpěliví.
Spíš to chce zázrak.
Ty to nevíš, tati? Vánoce jsou obdobím zázraků.
- Viď, babi? - Přesně.
Optimismus ti sluší.
A přineste mi něco dobrého.
Chystám se odjet. Můžete mi poslat odvoz na letiště?
Ano, pane.
- Super. Ještě jsi tady. - Ahoj.
Nechtěla jsem tě propásnout.
Na víkend se vrátím.
Zařídíme ti novou kancelář.
Možná by mohla být vedle té mé. Co říkáš?
Tati. Něco k té práci.
Ano?
Asi takhle.
- Nechci tě zklamat. - To snad ani nejde, zlato.
Tohle už jsem dlouho neviděla.
To mi dala tvá matka v Gstaadu.
Říkala, že jí ta holčička připomíná tebe.
A ty si to pamatuješ.
Bylo ti jen pět, když…
Vybavuju si její parfém a smích.
Jak mi kartáčovala vlasy.
Tenhle hotel mi ji hodně připomíná.
Pořád mi chybí.
Mně taky.
- Slíbil jsem, že se o tebe postarám. - Staráš se.
Dal jsi mi všechno, co jsem kdy chtěla.
Tak fajn.
Vrátím se na Štědrý den, zlato.
Dobře.
Šťastný let.
A o mě se neboj.
Zůstanu v dobrých rukou.
Budu s Tadem.
Ano, pane!
Pozor! Jedu!
Haló, uhněte!
Nechci být rušena, když jsem s Tadem.
Kdyby něco, pošlu esemesku.
Jistě. Kdy vám mám poslat do apartmá večeři?
Terry, řekla jsem „nerušit“.
Madam, váš kočár čeká.
Myslela jsem, že to fotíme tady.
Zajistil jsem kabinku na lanovce.
Lanovky jsou pro ubožáky. Nastup si.
Je vážně úchvatný.
Táta by měl radost, kdybychom to fotili tady.
Nech se překvapit, broskvičko. Uvidíš.
Super písnička.
Malinko ponurá.
Co tvůj sváteční duch?
Tak, hrdličky moje. Mám horkou čokoládu a čerstvé perníčky.
- Můžeme? - Jo, jdeme na to!
Je taková jízda bezpečná?
Příteli, tenhle řemeslný kousek
slouží North Staru po generace.
Co tvůj smysl pro dobrodružství?
Super bezpečný.
Hele, právě něco odpadlo!
- Cukroví? - Děkuju.
- V klidu. - Užijte si to.
Kam že to jedeme?
Sleduju jednoho z nejlepších terénních lyžařů
a ten doporučil tohle odlehlé místo.
Je tu úžasně.
Je to těžký.
Víš přece, že nelyžuju, ne?
To po tobě nikdo nechce!
Všechno je to jen taková bouda.
Nevíš, jak se odemyká sněžný skútr?
Jak bych to asi tak mohla vědět?
Přijdu na to.
Sněžný skútre, odemkni se.
- Co blázníš? - Počkej!
Tade, to nemá hlasovou aktivaci!
Tade!
Tade! Dostávám tady na frak!
Líbí se ti to?
Hrozně moc.
Není tu signál. Budeme muset improvizovat.
Podle mě to je
tudy.
- Neznáš cestu zpátky k autu, viď? - Ale znám.
Vydrž.
POZOR! ZÁKAZ VSTUPU, OTOČTE SE
Tade!
Hele, to je Strom přání!
Horké pečené kaštany, lidi. Přímo tady.
Jsme na řadě.
Nezapomeň, že máš jen jedno přání, tak ať stojí za to.
Docela to ujde, ale nemohla by ses tvářit sportovněji?
Sportovněji ano, ale ať to nevypadá, že se potím.
- Teď už zbývá jediné. - A co?
Nějak mi to nejde zmáčknout,
ale ty bys mohla.
Sierro Belmontová, poslední skoro rok s tebou
byl opravdu kouzelný.
Chci, abys věděla, že ať už budoucnost přinese cokoli,
chci ji prožívat společně s tebou.
Sierro Belmontová…
vezmeš si mě?
No Tade!
Tade, je mi moc veliký.
Necháme ho zmenšit.
Dáme tomu oficiální ráz, ano?
Náš první příspěvek na sociálních sítích jako zasnoubený pár!
Takže.
- Přála jsem si… - Neříkej mi to.
Nech si to pro sebe, jinak se to nesplní.
- Šťastné a veselé. - Děkujeme.
Tak jo.
Co sis přála?
Mně už se to splnilo.
Když ses mamince a tatínkovi narodila.
Mám tě ráda, babi.
Dáme to nahoru na tu větev.
- Můžeme? - Ano.
Tak.
Výborně.
- Tade? - Zřejmě se mění počasí.
Zavez mě do hotelu.
- Dobře. - Tade.
Tade!
Počkej, Sierro!
Držím tě!
- Sklouzávám! - Počkej!
Sierro!
Ne!
To snad…
Chvíli počkejte.
Co se děje?
- Snad to není mrtvola. - Přestaň, děsíš mě.
Panebože.
Je to mrtvola?
Paní, slyšíte mě?
Tady Jake, jsem na druhé straně Hoosieru.
Máme tu pohotovost, kód 3. Potřebuju sněžnou patrolu.
Jasně, Jakeu.
ZDRAVOTNICKÁ KLINIKA
Jak je jí?
Fyzicky je v pořádku. Lehký otřes mozku.
V tom ale problém není.
Prý si na nic před nehodou nepamatuje.
Ztráta paměti?
Asi něco takového.
Aspoň, že je vzhůru. To je dobře, ne?
Záleží na tom, jak se na to díváte.
- Nehýbejte se. - Nesahejte na mě!
Můžete dát ty pracky pryč?
Říkám vám, že jsem naprosto v pořádku.
Tak dobře.
Nevadí, zkusíme to později. Díky, Gene. Už to zvládneme sami.
Konečně někdo, kdo má autoritu.
Šerife, můžete jí říct, ať mě odsud pustí?
Víte, to bychom moc rádi,
ale nejdřív musíme zjistit, kdo jste.
Jak jako kdo jsem?
To přece vím.
Jmenuju se…
Hledali jsme ve vašich věcech nějaký průkaz, ale nenašli.
Já našel jen tohle.
Make-up.
Kde mám oblečení?
Pohotovostní tým ho při záchraně rozstříhal.
- A co otisky prstů? - Sejmuli jsme je, když sem přijela.
Nemáme je registrované, takže jste nikdy nebyla zadržena
a zřejmě ani zaměstnána.
Tak co s ní máme dělat?
Můžu ji vyfotit a dát na web na seznam hledaných osob.
Jenže jsou svátky.
Dokud ji někdo nezačne hledat, nebo si nevzpomene,
moc toho nenaděláme.
Promiňte, „ona“ je s vámi v místnosti a vadí jí, že s ní jednáte jak s onucí,
protože neumíte dělat svou práci.
- Moje hlava. - Lehněte si.
Hezky v klidu.
Podívejte, rád bych vám nějak pomohl,
ale v případě neznámé osoby se musíme držet postupů.
Neznámé?
Nejsem neznámá osoba!
Jak jinak vám mám říkat?
Nemáte žádný průkaz, peníze a ani kam jít.
Může k nám do boudy.
Pár lidí zrušilo pobyt, tak může zůstat u nás.
A vy jste?
To je Jake Russell. Ten vás našel.
Nepřijde vám trochu povědomý?
Ne, rozhodně je to pro mě cizí člověk.
A určitě s ním nepůjdu do nějaké vražedné boudy v lese.
Jake vlastní Boudu North Star.
Aha. Bouda North Star.
Fajn. Má to pokojovou službu?
Víte, je to spíš takový menší penzión se snídaní.
Jaký typ snídaně nabízíte?
Když tak o tom přemýšlím, ať radši zůstane tady.
Ne.
No…
Obnovením běžných činností by se jí mohla navrátit paměť.
Je to na vás, paní.
Buď můžete zůstat tady,
nebo akceptovat nabídku tady mladého Jakea.
Geniální!
Prostě naprosto dokonalé!
Co je to za blbej les, když nemá vysílač mobilní sítě?
Ahoj, tady je Tad Fairchild.
Právě jsem přežil smrtelný pád,
ale uvízl jsem v odlehlém ledovcovém lese.
Tahle nahrávka bude důkazem
mého statečného boje o život za jakoukoliv cenu.
Pokud někdo najde mé tělo…
nahrajte to video…
Kde to jsem?
Tak. Prošel jsem ztráty a nálezy.
Snad vám to bude. Je to lepší než ten mundúr.
Nebo zatím bude muset.
To jsou použité věci?
Nejspíš.
Naši hosté tu totiž někdy omylem zapomínají věci.
Tohle tu někdo omylem asi nenechal.
A je to, pokoj máš připravený.
Tady jsou ručníky a na posteli čisté povlečení.
Vážím si všeho, co pro mě děláte,
ale zase tak dlouho tu nebudu. Je to jen dočasné.
No a do té doby zůstanete u nás.
- Nasměruju tě. - Dobře.
Co se stalo?
Byla tam divoká, chlupatá bestie!
Podívám se na to.
Je to dobrý. Už jsou pryč.
Jsme v divočině a takovým návštěvníkům se čas od času nedá vyhnout.
Jasně. Ale ať zůstanou venku.
Jo, já jim to povím.
Co je?
Ale nic.
Hezká noční košile.
Jestli je to kompliment,
tak ho beru.
Dobrou noc.
Zavěsím rybářský háček
a budu doufat, že něco chytím.
Azyl!
Myslel jsem si, že už člověka nikdy nespatřím.
To se podívejme.
Jste překrásný.
Jak se jmenujete, zachránce?
Ralph.
Ralphe?
Mám vybitou baterku.
Dobíječku k modelu 15 tu asi nemáte, že ne?
Ne. Nemám mobily rád.
Nevěřím jim.
Dáš si kafe?
Ano, Ralphe. Prosím.
Po mém děsivém utrpení to bude jak nektar bohů.
Můžu ti z obličeje sundat tu návnadu?
Jakou návnadu?
Tu, co máš na čele.
Už ji vidím.
Byl to jen sen.
Co s tím sakra je?
- Ahoj. - Ahoj!
- Dobré ráno! - Ahoj. Dobré ráno!
Není to sen.
Co jsi zač?
Ahoj.
Máš tu nepořádek.
No jo, zatím to nikdo nepřišel uklidit.
Jsem Avy.
Ty jsi ta holka, která neví, kdo je, viď?
Jo, to asi budu já.
Řekl mi to táta.
Nemáš něco na vysušení vlasů?
- Jasně, u sebe. - Děkuju.
Tak jak ti máme říkat?
Dobrá otázka. Já nevím. Napadají tě nějaká jména?
No…
Můžeš být někdo z nich.
Seznamte se.
Tohle jsou Frankie, Wallace, Potter a Sarah.
Sarah se mi líbí.
Fajn, tak budeš Sarah.
To je tvoje máma?
Jo.
Zemřela skoro před dvěma lety.
To je mi líto.
Moc mi chybí.
Někdy…
Radši nic. Připadalo by ti to divný.
Já ani nevím, kdo jsem. Nic divnějšího už být nemůže.
Dobře.
Někdy mluvím s její fotkou.
To mi divný nepřipadá. Naopak je to hezký.
Ahoj, jak se cítíš?
My se známe?
- Jo, ze saní. - Ale byla jsi v bezvědomí.
- Dobrou chuť. - Děkuju.
Byla jsem v bezvědomí.
Dobré ráno! Tohle je Sarah!
Tak Sarah.
Jo, zkusíme to.
Tátu už znáš. Tohle je moje babička.
Ano, Alejandra.
Přesně tak.
Sarah, dýňové palačinky nám došly,
ale jestli chceš, můžu ti udělat vajíčka.
Ale prosím tě. Dokážu si snídani připravit sama.
Je to rozbité.
Není. Nejdřív musíš zatlačit a až pak otočit.
Děkuju.
Ježíši, to teče tak rychle.
Vejce?
Děkuju.
Tys to těm vejcím ale nandala.
Trochu nepořádek.
Víš co? Sedni si tamhle
a já se o to postarám.
Dobrý nápad.
- Slaninu? - Já slaninu nejím.
Slanina je vynikající. Ochutnala jsi ji někdy?
Nevzpomínám si.
Tak jak víš, že ji nejíš?
Chutná mi.
- Co je to za muffiny? - Myslím, že není odsud.
- Jakou máš nejradši? - Něco mi na ní…
Jako bych ji odněkud znal.
Vážně?
Říkala, že nechce být rušena.
To ale bylo téměř před 24 hodinami.
Paní Belmontová?
Tady je hotelová ostraha. Můžu dál? Haló?
Paní Belmontová?
To jsem já, Terry.
Je evidentní, že tu nespala.
Určitě? Co když si ustlala?
Paní Belmontová a ustlat si? Ani za nic na světě.
„Sierro, nemůžu se dočkat, až tě odvedu.
S láskou Tad.“
Zdá se, že chtěli někam odjet společně.
- Ale kam? - Nesahej na mě.
Rozumím.
Kde to jsem?
Ralphe?
ČLOVĚK VSTOUPIL NA MĚSÍC
To není možný.
Ralphe!
Dobré ráno!
Nechal jsem tě spát. Vypadals spokojeně.
To je váš pick-up?
Jo.
Co je s ním?
Nejede. Ani necukne.
Hrozná představa.
Necháme tu vzkaz a vyrazíme pěšky.
Přes průsmyk je to k silnici jen pár dní.
- Dní? - Záleží to na počasí.
Což si k snídani usmažit rybu? Co říkáš?
Já ryby nejím. Mám je jako mazlíčky v akvárku
v bytě na Manhattanu.
Nic se neděje.
Dáš si něco jiného.
- Co s tím mám dělat? - Ulovit si veverku.
Ne, nic se neděje.
Děkuji.
Veselé Vánoce.
Další zrušení pobytu.
- Děláš si srandu? - Místo toho jdou do Airbnb.
- Jak se tomu dá konkurovat? - Nějak se to vyřeší.
To bych rád věděl jak. Nemáme ani na pokojskou.
- Já vím. - Ahoj.
Chci se zeptat, jestli mi někdo nevolal.
Bohužel ne.
Nerozumím tomu.
Někdo mě přece musí hledat.
Vůbec na nic si nevzpomínáš?
Ne, ale doktorka říkala, že když budu dělat běžné věci,
vrátí se mi paměť.
Jen nechápu, co myslela „běžnými věcmi“.
Nařízení lékaře.
Hodně štěstí.
To prostěradlo je na mě zlé!
Stlala jsi vůbec někdy postel, drahá?
Myslím, že ne.
Nechceš zkusit něco jiného?
Říkám ti, vyjeď lanovkou na kopec…
Mám je nechat tady?
Vážně?
To ne.
Hlavně ať to vyndám.
Tohle zvládnu.
Už tam budeme?
Ne. Drž se mě, kámo.
Myslím, že to nedám!
Ralphe!
Nechte mě tady.
Zachraňte sebe.
Vydrž.
Neboj se, kámo.
Tak jo.
Jste dost silný.
Tohle ti pomůže.
A je to.
Můžeme?
Ale co vy?
O mě se nestarej. Mám obrovský nohy.
No tak. Jdeme na to.
- Ahoj. Stalo se ti něco? - Mám to zacuchané.
Pomůžu ti.
Děkuju.
Některé věci se nedají uspěchat.
Musíš pomalu a trpělivě.
Moje máma říkávala:
„I ten největší propletenec se sám rozmotá…“
„…když mu trochu pomůžeš.“
A je to.
Máš to všechno rozmotané.
Pamatuješ si mámu?
Jo. Myslím, že ano.
Avy?
Co se tady stalo?
Co to je?
- To ne já, tati. - Takový nepořádek!
Omlouvám se.
To je to poslední, co teď potřebuju.
Ahoj.
Balthazare.
Těší mě.
Představila bych se,
ale netuším, kdo jsem.
Můžu ti říct, že jsem skoro k ničemu.
Nic neudělám správně.
Něco bych přece měla umět, viď?
Díky za podporu.
Takže.
Uvidíme, jestli dokážu přinést dřevo.
Tak zatím.
Sakra. Jsi zraněná?
Ne.
Seberu to.
Jsi v pořádku?
Jo.
Podívej, já…
To předtím jsem tak nemyslel. Bylo to…
O tohle nejde.
Už jsou to dva dny a pořád mě nikdo nehledá?
Jsem jak nevyzvednuté zavazadlo.
Ale no tak. To neříkej.
Určitě máš rodinu a přátele, kteří se o tebe bojí.
Nejspíš tě teď někde hledají.
Myslíš?
Určitě.
Víš co? Nezajdeme si na vánoční trh do centra?
Je to velký pouliční trh, spousta lidí.
- Třeba tě někdo pozná. - Nechci působit další potíže.
Ne, to vážně není problém.
Kromě toho by to potěšilo Avy.
Dobře.
Ne. Můžeš si to nechat.
- Jasně. - Jo.
Díky.
Je to tady moc hezký.
Říká ti to něco?
Ne, vůbec nic. Podle mě jsem tu v životě nebyla.
Pospěšte si! Hrozně se loudáte!
Avy je z Vánoc dost nadšená.
Páni, to jsou parádní saně.
Je po Carle.
To byla moje žena.
Jo, Avy mi o ní říkala.
Je mi to líto.
Děkuju.
Bylo to těžkých pár let.
Ani jsem si nemyslel, že tu po tom všem zůstaneme.
Kam byste šli?
Nevím, možná zpátky do města.
Míval jsem lyžařskou cestovku.
Carly rodina ale North Star drží celé tři generace.
Její otec nám ho dal jako svatební dar a já se do toho místa zamiloval.
- Nechci to prodávat… - Ale?
Lidi mají raději nová střediska,
honosná a s luxusním vybavením.
Ale stejně si myslím, že na jednoduchosti něco je.
Víš jak. Jídla v domácím stylu,
horká čokoláda u krbu.
Domov mimo domov.
Já ti nevím.
Možná se pletu.
Tati, Sarah.
Podívejte se.
Nejsou překrásné?
Na sáňky máš čuch, mladá dámo.
Je to krásný kousek, všechno ručně dělané.
Ty jezdí samy.
Vypadají opravdu fantasticky.
Bohužel, pro mě moc drahé.
Hlídám ten stánek kamarádovi.
Tak jestli se vám třeba líbí něco jiného…
Podívejte.
To je nádhera.
V pohodě?
Jo.
Víte co? Vezmeme si to.
To je skvělé.
- Pro tebe. - Ne, Jakeu, to nejde.
Ber to jako časný vánoční dárek.
Děkuju.
Tady to je.
Veselé Vánoce.
Děkujeme.
- Ať nezmeškáme rozsvícení stromečku. - Jdeme.
Přeji vám všem veselé Vánoce.
Přivítejme starostu Summit Springs.
Vítejte na výročním slavnostním rozsvícení vánočního stromku.
Víte, tohle je výjimečná událost,
a jen tak mezi námi,
v tomto období jsem starostou ještě radši.
Ale moje řeči jste sem poslouchat nepřišli, že?
Jste tu kvůli světýlkům. Tak nebudeme dál otálet.
Můžeš sem jít, zlato, a pomoct mi s rozsvícením?
Já?
Až to odpočítáme, zmáčkni tu cukrovou hůlku, ano?
Summit Springs, připraveni?
Jo!
Tak jo! Počítejte se mnou.
Pět, čtyři, tři, dva, jedna!
Dělej, nejsi slyšet.
Neumím zpívat.
To ti řekl kdo? No tak, jsou Vánoce.
Dobrou noc, andílku.
Už spí.
Jako dudek.
Když jsi poprvé držela tu přesýpací kouli,
měla jsi takový výraz, jako bys už ji někdy viděla.
Jo, najednou jsem si vzpomněla, že jako malé holce
mi jedna žena něco podobného dala.
A možná to byla moje matka.
Ale pak se to rozplynulo.
Aspoň něco si pamatuješ. Dobrý začátek.
Jo.
No, byl to dlouhý večer.
To jo.
Taky jsem dost unavený.
Dobrou noc.
Jakeu?
Chtěla bych ti říct,
že s někým jako ty jsem se nesetkala.
Kdyby ano, určitě bych si to pamatovala.
Dobrou noc.
- Dobré ráno. - Dobré ráno!
To jsem já, zlato. Jdu ti ustlat…
Celé umění spočívá v zápěstí.
Dobře.
To nic. Ještě jednou. Udělej to znova. Do toho.
- Oběma rukama. - Tak jo.
Raz,
dva,
tři!
Pane jo!
Přesně tak, koordinace rukou a očí. Jo!
A je to.
- Ať ti chutná. - Mňam!
Jenom tolik, kolik je potřeba.
Perfektní.
Dobře.
Musíš dát hodně polevy, aby to drželo pohromadě.
- Takhle to stačí? - Jo.
- Jo.
Propána!
- To od vás není hezké! - Hele!
Jedete v tom obě!
Nezapomeňte, pořádné obloučky, ano?
Poslední kupuje pizzu. Můžeme?
Teď!
Jedeme!
- Jde vám to! - Troufneš si na lyžování?
Jestli si vzpomenu jak.
Nic to není. Jeď pomalu za dětmi, jak jsem říkal.
- Budeš v pohodě. - Tak jo.
Ukaž, co v tobě je. Jedeme!
Není to špatné.
To ne.
Vydrž!
Mám tě!
Promiň, nechtěla jsem.
To nic.
Díky za záchranu.
Jasně.
Tak fajn. Tady máte účtenku.
Buďte opatrní.
- Ještě jednou dík. - Díky.
Díky za návštěvu a veselé Vánoce.
- Tobě taky. - Ahoj, Sarah.
Ahoj.
Alejandro?
Promiň, drahá. Neslyšela jsem tě.
Je vám něco?
Ani ne. Jen jsem trochu smutná.
Nejspíš jsem si to vůbec neměla začít prohlížet.
Co to je?
Říkám tomu pamětní kniha.
Vánoční přání, svatební pozvánky, komentáře našich hostů.
Vaše dcera. Je opravdu moc hezká.
Děkuji.
Ty jsi taky hezká.
Ráda si čas od času připomenu,
jak naše rodinná bouda zasáhla do života jiných lidí.
Obzvlášť…
když už tu možná dlouho nebudeme.
- Jake to ale nechtěl prodávat. - Možná mu nic jiného nezbyde.
Věci se mají tak,
že tohle můžou být naše poslední Vánoce v North Staru.
Ovšem s tím si nemusíš lámat hlavu.
Musím jít vyzvednout Avy.
Vrátíš to pak k Jakeovi do šuplíku?
- Určitě. - Děkuji.
- Co se děje? - Ahoj. Byl zaseknutý šuplík.
Jo, chystal jsem se to opravit.
Tohle je vážně nádhera. Proč to nedáš na stromeček?
Protože je to…
Ještě je na mě moc brzy.
Omlouvám se. Nic mi do toho není.
Ne, já se omlouvám. Prostě…
Kupovali jsme to společně s Carlou.
Pak onemocněla.
No a…
Nechci to vyhodit,
ale taky se nedokážu přinutit, abych to pověsil.
Víš co? Musím už jít, abych stihl sbírku hraček.
Sbírku hraček?
Jo. Summit Springs ji každý rok
pořádá pro chudší rodiny s dětmi.
To je moc milé.
Každé dítě si zaslouží dostat na Vánoce dárek.
Chceš pomoct?
Ano, to bys byla hodná.
- Jak to jde? - Právě jsem zabalila první.
Páni!
Není to špatné. Něco ti ukážu.
Musíš použít co nejméně balicího papíru.
Na zabalení by ti měly stačit tři kousky lepicí pásky.
Takže nejdřív tady
a pak takhle.
A teď tohle.
Skvěle.
No vidíš.
Jacobe! Jsem moc ráda, že jsi tady.
Louise, na tebe bych přeci nikdy nezapomněl.
- No, jen aby. - Tohle je Sarah.
- Veselé Vánoce. - Taky.
- Těší mě. - Mě taky.
- Jakeu, potřebujeme to tady přebrat! - Hned jsem zpátky.
Ne že mě tu zatím budete pomlouvat.
Zdravím, můžeme ty hračky dát sem?
Ano, děkujeme.
- Veselé Vánoce. Díky moc. - Tady to máte.
Bez Jakea Russella bychom to nezvládli.
Dobrovolničí, přispívá penězi.
Ani bych nespočítala, kolika charitám něco věnoval.
Kéž by existoval způsob, jak vyjádřit, co pro Summit Springs znamená.
- Dokonale zabalené. - Jestli je to vůbec má práce.
Ještě jednou ti děkuju za dnešní pomoc.
Já děkuji za pozvání. Všichni byli tak milí.
Tak jak?
Budeš si tohle pamatovat, až se ti jednou vrátí paměť?
To nejde zapomenout.
Stojíme pod jmelím.
Ano, to stojíme.
Možná bychom to neměli dělat.
Co když třeba někoho máš?
To by byla smůla.
Pro nás oba.
Jo. No tak…
- Skoro to mám. - Jo.
Dobré ráno!
- Dobré! - Ahoj.
Tuším, jak pomoct North Staru.
Mám kontakty na téměř všechny naše hosty
za posledních 30 let.
Tak to je super.
Co s tím
Na sbírku pro North Star.
Bezva. Už jsi to říkala tátovi?
Ne. A ani nebudu.
- Cože? - Slyšíš dobře.
Žádnou sbírku k záchraně Boudy dělat vážně nebudu.
Ne, o sbírku nejde.
Bude to něco jako vánoční večírek.
Pozveme hosty, co jste za ta léta měli.
Pobaví se a oživí svoje vzpomínky.
Ano, zároveň je požádáme o příspěvek, ale vždyť o nic nejde.
Jde o to, že v Summit Springs žiju.
Nechci, aby mě lidi začali vnímat jako nějakého žebráka.
Ale zároveň nechceš přijít o North Star, je to tak?
Možná chci.
Nevymýšlej si.
Víš co? Mám už tady toho dost.
Leze mi na nervy, jak nic nevychází.
Už mě nebaví přemýšlet, jak to utáhnout další měsíc.
Jakeu, nemůžeš se k té chatce točit zády.
- Vybav si všechny vzpomínky s ní spojené. - To dělám. A pořád.
Upřímně, některých bych se rád zbavil.
Co ty o vzpomínkách víš? Ani neznáš svoje jméno.
Sarah, počkej.
Podívej se…
Nejde o tebe.
Vlastně jde.
Víš, jen co ses tady objevila…
Díky tobě mám pocity,
ve které jsem už nedoufal.
A máš pravdu. S tímhle místem se pojí hodně vzpomínek.
Jen se nějak bojím
nabýt další.
Přestože by se týkaly tebe.
Pojď dál.
Vše v pořádku?
Jo.
Co se děje?
Nic, jenom…
Jde o Sarah?
Vím, že je to těžké,
obzvlášť v téhle roční době.
Já ti nevím.
Prostě nevím, kde mi hlava stojí.
Děláš všechno proto, abys udržel rodinu pohromadě.
Naštěstí jsme se s tím už všichni srovnali.
Jakeu.
Můžeš na to přestat myslet.
Sarah. Děláme sněhové vločky. Pomůžeš mi s tím?
Já teď nemůžu, Avy. Možná později.
Můžu s vámi mluvit, Alejandro?
Jistě.
Myslím, že bych měla odejít.
To neříkej. Můžeš tu zůstat, jak dlouho budeš chtít.
Ano. Přesto si myslím, že pro všechny bude lepší, když půjdu.
Co to povídáš?
Sarah. Ty odcházíš?
To nemůžeš.
Bohužel je to tak.
Já myslela, že s námi zůstaneš na Vánoce.
Mně by se to moc líbilo, ale došlo ke změně plánu.
Ano, došlo ke změně.
Tati.
Co to máš?
Něco, co si šetřím na vhodný okamžik.
Budeme k tomu ale potřebovat Sarah.
Prosím.
Ale říkal jsi…
Já vím. Nechci to dělat bez tebe.
Trochu doleva.
- Co takhle? - Jo, dokonalý.
Je to nádhera, Jakeu.
Víte, co to ještě chce?
Vánoční párty?
Tak jo, tak jdeme na to!
Běžte trochu blíž k sobě.
Na tři: „Veselé Vánoce.“
Raz, dva, tři.
Veselé Vánoce!
Užijte si okolních svahů.
Už to tisknu.
Přijďte na Štědrý večer do North Staru, budeme pořádat párty.
Tady prosím. Veselé Vánoce. Vánoční párty v North Staru.
V 19:00 na Štědrý večer.
- Párty v North Staru. - Děkuju!
Tamhle.
Vím, že je to 24. prosinec. Možná máte plány, ale pokuste se.
Večeře je hotová.
Čekají nás chutné fazole.
Tak, tady máš.
- Díky, příteli. - Jo.
Tohle jsou nejlepší fazole v konzervě,
co jsem kdy jedl.
Ralphe! Zvažoval jste založení blogu o přežití?
Určitě bych vás mohl sponzorovat.
Děkuju, Tade. To by bylo něco, viď?
Pálí to.
Jsou trochu pikantní. Nenech se zaskočit.
Teď tu pikantnost cítím.
Vážně dost!
Mě to nezaskočí.
Už jde dovnitř.
Právě jsem dorazil do hotelu. Zavolej mi, až to půjde.
Děkuji, Morgan.
Terry?
Pane Belmonte. Tak jste zpátky.
Musím mluvit se Sierrou, ale nebere mi to.
- Pošli ji ke mně. - Promiňte, pane Belmonte.
Netuším, kde je.
Prosím?
Žádal jsem tě, aby ses o ni postaral.
Jistě, ale jela s panem Fairchildem lyžovat,
což bylo naposled, kdy jsem ji viděl.
Chceš říct, že jsi mou dceru neviděl už čtyři dny?
Ne. Myslel jsem si, že chtěla mít s panem Fairchildem trochu soukromí.
Řekla mi, ať ji neotravuju. Pak…
jsme našli tenhle vzkaz.
Dcera se bez zavazadel nikam ani nehne.
Ty. Zapoj do toho ochranku. Ať prohledají každou píď rezortu.
- Jdu na to. - A ty zavolej úřad šerifa.
Dobře. A co jim mám říct?
Že chci, aby mi našli dceru.
Jistě.
MÍŘÍME PĚŠKY PŘES PRŮSMYK. PROSÍM, NAJDĚTE NÁS!
Budeme potřebovat pátrací skupinu. V průsmyku se ztratili nějací pitomci.
Rozumím. Máme tušení, kdo to je?
Jo, Ralph. Zase pytláctví.
Ano?
Už jsi připravená, drahá?
Snažím se najít něco na sebe.
Kvůli tomu za tebou jdu.
Dovolila jsem si přinést ti na dnešní večer něco na sebe.
Snad ti to bude.
Panečku. Moc vám děkuju. To jste nemusela.
Chtěla jsem.
Abys Jakea rozzářila.
To už se mu dlouho nestalo.
Taky jsem ti přinesla boty.
Děkuju.
- Uvidíme se dole? - Ano.
Tentokrát tě budeme muset zajistit.
Cože? To je nehoráznost! Ten chlap je hrdina.
- Pytlačil na státní půdě. - Zachránil mi život.
Pak mě musíte taky zatknout.
Tede?
Beau!
Co tady děláš?
- To je dlouhý a děsivý příběh. - Kde mám dceru?
Já nevím. Zřejmě v hotelu, ne?
Ne, v hotelu není. Řekli mi, že by měla být s tebou.
Jo, nejdřív byla, ale pak jsme se v horách rozdělili.
- Požádal jsem ji o ruku. - Cože?
Aby si tě vzala?
Jo.
- Asi vám budu říkat „táto“. - Tak to gratuluju.
- Díky, příteli. - Vím, kde je. Jdeme.
Počkat. A co Ralph?
Jaspere, pusť ho.
Jsou Vánoce.
Děkuju ti, Tade.
Budeme v kontaktu, kámo.
Ještě náramky.
Co to děláš?
Jen to kontroluju.
Víš, že se to před Vánoci nesmí otvírat.
Já tě sleduju.
Jakeu, máme dost jídla? Nechci, aby nám něco došlo.
Nečekám problémy. Je Štědrý den.
Lidi mají plno práce a je to párty na poslední chvíli.
Zatím tu nikdo ani není.
Nevzdávej to, Jakeu. Stačí jen trochu víry.
Páni!
Sarah.
Máš krásné šaty.
Vypadáš…
Báječně.
Děkuju. Koupila mi je Alejandra.
Moc ti sluší.
Avy, zlatíčko, pojď mi pomoct připravit další předkrmy.
- Táta říkal, že to stačí. - Avy.
Takže.
Máme na večer všechno nachystané?
Jo, myslím, že jo.
Chceš to
naposledy zkontrolovat?
Jasně.
Vypadá to tady skvěle.
Přemístili jsme pár stolů
a pro jistotu vytvořili taneční parket.
Nevyzkoušíme ho?
Byť nevím, jestli to umím.
Mám z dnešního večera dobrý pocit.
Je divný přát si, aby se nikdo neukázal?
Ahoj!
- Veselé Vánoce. - Ahoj! Vítej!
Promiňte to opoždění.
Cestou jsem se zasekl za pluhem Eda Hudsona.
Jasně. Díky, že jste přišel.
Nepřicházím sám.
Rádi vás vidíme.
- Veselé Vánoce. - Veselé Vánoce!
- Veselé Vánoce!
Šťastné a veselé!
- Nabídněte si občerstvení. - Děkujeme.
Ahoj! Děkuju.
Ahoj, jak se máš?
- Díky za účast. - Čau.
Veselé Vánoce.
Rád tě vidím!
- Všichni se dobře baví. - Ano. Teď máš příležitost. Běž.
Ne, já tam nejdu. Nevěděl bych, co říct.
Neboj, to zvládneš.
Všichni si tě zamilují. Užívají si to.
Promiňte. Dovolte, vážení.
Jen chci říct,
že ta perníková chaloupka není k jídlu.
Je to pouze dekorace.
Mluvím k tobě, Kenny.
Ne, dělám si legraci. Všechny zdravím.
Jmenuju se Jake. Jsem majitel…
Všichni víme, kdo jsi, Jakeu.
Dobrá poznámka. No nic.
Díky, že jste dneska přišli.
To dáš.
Jen jsem chtěl říct…
Věci se mají tak, že North Star…
Nastala taková složitá situace…
Já to nezvládnu.
Pamatuju si dobu, kdy naše rodina poprvé přijela do Boudy North Star.
Vzal sis mého syna do parády a naučil ho lyžovat.
A přiznávám, že to nebyl učenlivý žák.
Ne, to nebyl.
Teď je u Horské služby.
No nic. Tohle ti dlužím za lyžařské lekce.
Pozdě, ale přece.
Howarde, to nemůžu…
Páni.
Když jsme se brali, neměli jsme na svatební cestu.
Jakeu, tys nám dal na víkend největší pokoj,
šampus a další věci, za což sis nevzal ani vindru.
Proto ti chceme dát tohle.
Moc za to děkuju. Díky moc.
Děkuji vám.
Teď je podle mě ta pravá chvíle, abych něco oznámil.
Rada města Summit Springs navrhla prohlásit
Boudu North Star za historické místo.
Panečku.
To pomůže s financemi, granty na rekonstrukce a podobně.
Ještě něco osobního.
Tady je za to, jak jsi mi vytáhl auto ze sněhové závěje.
Bože. Je neuvěřitelné, že si to ještě pamatuješ.
- Jsi dobrý člověk, Jakeu. - Díky moc.
Máme tě rádi.
Tisíceré díky.
- Díky. - Hezké svátky.
Veselé Vánoce.
Moc vám děkuju. Veselé Vánoce.
- Veselé Vánoce, Jakeu. - Díky.
Všem vám děkuju.
- Zasloužíš si to. - Veselé Vánoce.
- Máme North Star rádi. - Díky moc.
Rádi uděláme pro změnu zas něco pro vás.
Vážně nevím, co bych měl říct. Sakra.
Všechno je to…
Je toho na mě trochu moc.
Jedno bych ale rád řekl.
Nic z toho by dneska nebylo možné,
nebýt jednoho výjimečného hosta,
který v naší chatce přebývá.
Změnila způsob, kterým vnímám
celou řadu věcí.
Včetně sebe samotného.
Můžu ji požádat, aby sem přišla?
Můžeš na chvilku za mnou?
Všechny prosím, abychom společně poděkovali…
Sierro!
Konečně jsem tě našel! Drahoušku!
To se podívejme.
Pořád jsem tě jen hledal a hledal.
No vidíte. Opětovné shledání na Vánoce.
Takže se jmenuješ Sierra.
Ano. Moje dcera.
- Co říkal? - Jeho dcera? To ne.
Sierra.
To jméno si pamatuju.
Tak se jmenuju.
Samozřejmě, že se tak jmenuješ.
Kdo jsi?
Budíček! To jsem já, Tad Fairchild, tvůj snoubenec.
- Jsem zasnoubená? - Jo.
Takže jsi
dcera pana Belmonta?
Tati.
Ano, zlato.
Tebe znám. Viděli jsme se minulý týden.
- Pan Russell? - Jo, Jake.
Moc se omlouvám…
Já nevěděl, kdo jsi.
Nepamatovala jsem si to.
Tohle ti určitě osvěží paměť.
Je moc velký.
Neříkala jsem ti to už?
Tade.
Lyžovala jsem, upadla a narazila do stromu.
A pak jsem se ocitla tady.
S tebou.
Jakeu.
S tebou.
Nevím, co se tu dělo, ale vidím,
že ses o mou dceru velmi dobře postaral.
Vážím si toho.
Tak se vrátíme do hotelu. Ano, zlato?
Horká koupel a šampaňské ti pročistí hlavu.
Jo, zpátky do hotelu.
Přesně tak.
Sarah, počkej!
- Nechci, abys odešla. - Je mi to líto, drahoušku.
Ale musím jít domů.
Nech ji, zlato.
Ani nevím, co mám říct.
Moc ti děkuju.
Jistě. To nestojí za řeč.
Sbohem.
Tati? Kam jde Sarah?
Jmenuje se Sierra. A jde domů.
Jakeu?
Chtěla bych ti říct, že s někým jako ty jsem se nesetkala.
Jsi v pořádku?
Tři.
Pane jo!
Já vím. Nechci to dělat bez tebe.
Báječně.
Paní Belmontová? Už jste vzhůru?
Jsem.
Pan Fairchild chtěl, abych vám připomněl,
že za dvě hodiny začne tisková konference.
To je docela… Třpytivé.
Můžete jít dál.
Média věnují vašemu utrpení dost velkou pozornost.
Paní Belmontová, co to děláte?
Jen to ulehčuju pokojským.
Vždyť jsou přece Vánoce.
Cítíte se dobře?
Jo.
Našla jsem nádherný kousek z Milána.
Vezmu si něco prostšího.
Tak dobře.
Děkuju.
Kaviár?
Mám spíš chuť na něco jiného.
Není ve své kůži.
- Abyste věděl. - Zvláštní.
Doufám, že z toho příšerného zážitku není traumatizovaná.
Počkat si.
Sierro, co blázníš?
Dělám si snídani.
Miláčku, ale za 30 minut začíná tiskovka.
Musíš se obléct.
Jsem oblečená.
Tati!
Děkuju!
Není zač.
Skvělá knížka.
To rád slyším.
Hned si je zkusím.
Děkuju za parádní helmu!
- Jen si tady trochu poklidím. - Já taky.
Návštěvníci byli včera velice štědří.
Jo, to byli.
Jenže bez rezervací nám to asi moc nepomůže.
Máš pravdu.
Bude to chtít vánoční zázrak.
- Máme žhavou novinku. - Tati!
Hledaná Sierra Belmontová,
dcera hotelového magnáta Belmonta…
Pojď ke mně.
…se našla.
Přinášíme vám tiskovou konferenci.
Co se stalo? Kde jste tu dobu byla?
Než začnu odpovídat na otázky,
chci poděkovat Jakeu Russellovi a jeho rodině z Boudy North Star.
V jejich lyžařském středisku se o mě skvěle starali.
Vřele doporučuji.
Je to Bouda North Star.
Jaké máte plány do budoucna?
Dovolte, abych odpověděl tím, že vám něco ukážu.
- Povězte víc. - Pane Fairchilde?
- Ještě jedna otázka. - Opustíte domov?
- Není nádherný? - Kdo ho navrhoval, pane?
Jefferson Diamonds.
#JeffersonovyKlenotyProVas.
- Tak jste zasnoubená. - Pan Fairchild mě požádal o ruku.
- Ale já… - Musíte být nadšený, pane Belmonte.
Pro to, co cítím, je nadšení slabé slovo.
A kdy bude svatba?
Ještě přesně nevíme.
Zatím to ponecháme v tajnosti.
Za pár hodin totiž letíme do blíže nespecifikované destinace.
Takže ještě nevíme…
To už by stačilo.
Skočím tam.
Takže se mi vánoční přání nesplnilo.
Jak to myslíš?
Když jsme byly s babičkou u Stromu přání, tak jsem si nic nepřála.
Přála jsem něco tobě.
Tys mi věnovala vánoční přání?
Přála jsem si, abys našel milovanou osobu.
Tak hezky se o nás staráš.
Chtěla jsem, abys měl někoho, kdo se bude starat o tebe.
Někoho jako Sarah.
Avy, tohle není tak jednoduché.
Ale je. Líbí se ti, nebo ne?
- To ano, ale ani tak… - Řekl jsi jí to?
Takhle přímo ne.
Ještě je čas, tati.
Měl bys jí to říct.
- Obleč se a běž jí to říct! - Dobře, tak jo.
Silnice jsou na konci údolí uzavřené.
Vezmu sněžný skútr!
Tak asi ne.
Tati?
Co je to tamhle?
Co jako?
Kde se to tu vzalo?
- Bylas to ty a babička? - Ne. Kde se to tady bere?
Nevím. Přivedu Balthazara. Pojedeš taky?
- To si piš! - Tak jo.
Moje vánoční přání.
Plní se mi.
Už za pár hodin budeme pořizovat selfíčka na krásné pláži.
Víš co? Jdi napřed.
- Sejdeme se v autě. - Ale dělej.
- Jasně. - Ať nezmeškáme let.
Tati?
Moc mě mrzí, že jsem ti nestačila říct
o mém zasnoubení s Tadem.
Nic se neděje.
Pro mě je ze všeho nejdůležitější, že jsi šťastná.
Jsi šťastná, viď?
Jo.
K té pozici.
S tím si nelam hlavu. Probereme to, až se vrátíš.
O to právě jde. Nechci, aby to tak bylo.
Tomu nerozumím.
Viceprezidentka pro atmosféru? Děláš to proto, aby ses postaral.
Možná že trochu jo…
Miluju tě za to a vždycky budu tvá dcera.
Víš, musím si prošlapat vlastní cestu. Snad se nezlobíš.
Zlobit se?
Ne.
Nikdy jsem na tebe nebyl pyšnější.
Vážně?
Slíbil jsem tvé matce, že se o tebe postarám.
No…
Zdá se, že už to zvládneš sama.
Mám tě ráda, tati.
Já tebe taky.
Matka by na tebe byla pyšná.
Díky, tati.
Tak jo.
Dobrá.
Bouda North Star, veselé Vánoce.
- …bouda ze zpráv? - Ano, to jsme my.
- Máte volno? - Kolik lidí?
Kdy?
Počkáte mi chvíli?
Děkuji.
Bouda North Star, veselé Vánoce.
U vás bydlela Sierra Belmontová?
Ano, Sierra Belmontová byla u nás.
Ano. Pro kolik lidí?
Bouda North Star.
Panebože.
Můžete počkat?
Jedeme, Balthazare! Hodný kluk!
Alejandro, ahoj!
- Telefon pořád vyzvání. - Děláš si legraci?
Jakeu,
máme vyprodáno!
Budete si něco přát?
Možná bundu.
- No jo, v takové zimě… - Jo.
Dobře.
Sierro! Tak můžeme, drahoušku?
Co to děláš?
Promiň, Tade.
Jsi skvělej chlap, ale já na to ještě nejsem připravená.
Já myslela, že jo, ale nejsem.
Rozcházíš se se mnou?
Na Štědrý den?
Znám tě, Tade. Do Nového roku budeš v pohodě.
Nevadí ti, když to zveřejním?
Mým sledujícím se to bude líbit.
Nic ti tak nezvýší čísla jako rozchod.
Veselé Vánoce, Tade.
Hodně štěstí.
Je mi to moc líto, pane Fairchilde.
Ke všemu o svátcích.
Ty, Terry.
Ano.
Co děláš na Silvestra?
Tak fajn. Pohlídáš Balthazara?
Jasně. Běž najít Sarah.
- Dobře. - Počkej!
Mnohem lepší.
Počkejte! Zastavte. Stůjte.
Počkejte!
Prosím tě, dej mi jenom chviličku.
Vím, že se moc neznáme,
takže mě můžeš mít za blázna.
Nechci, abys odjela, aniž bys věděla, že tě miluju.
To je velice lichotivé, ale už máme jiné plány.
Šťastné a veselé.
Promiň, synku.
Myslím, že to, co hledáš, je na zadním nádvoří.
- Sierro! - Jake?
Ty neodjíždíš?
Ne, změna plánu. Zůstávám tady
a bez Tada.
Opravdu?
Jo.
Co ty tady děláš?
Přišel jsem ti poděkovat.
Právě jsem zjistil, že máme na zbytek sezóny vyprodáno.
Vážně je vyprodáno? Tak se mi zdá, že bys potřeboval pomoct.
To by bylo super.
Táta se zmínil, že by investoval do North Staru.
Přišlo mi, že bys nesouhlasil.
Jasně.
Slíbila jsem mu, že tě zkusím přes svátky přesvědčit.
Teda pokud jsi ochoten strávit je se mnou.
Něco ti povím.
Máme takovou sváteční tradici.
Cestou jsem se ale uhodil
a za nic si nedokážu vzpomenout, v čem spočívá.
Zřejmě…
Myslím, že s tímhle ti dokážu poradit.
Tamhle jsou.
Sierro!
- Tak jsi přeci neodjela. - Ahoj!
Ahoj.
Kam se poděl Tad?
Tad si poradí. Nebyl mi souzený.
- Dobře, že jsi tady. - Těší mě, pane Belmonte.
- To jsou ale Vánoce. - Jo, na ty se nedá zapomenout.
S mojí dcerou Avy se už znáte…
Veselé Vánoce!
Tade, říkala jsem ve vestibulu. Kde jsi?
Ježíši.
Sakra.
Promiňte, neviděl jsem vás.
To je chaos.
Nic. Točíme.
Pojď!
Přesun lyží. Jdeme na to.
- Nebudeme hrát. - Ne.
Tys učinila vánoční přání beze mě?
Tohle je vážně nádhera. Proč to nedáš na stromeček?
Na Dashera! Na Dancera!
- Takže? - Ahoj!
Hyjé!
Tade, to nemá hlasovou aktivaci! Sundej mě! Trapáku!
Un, deux, trois!
Moje ruce!
- Jak se jmenujete, zachránce? - Ralph.
Cože?
Omlouvám se.
- Promiň. - Nesměj se.
Celou dobu mrkám?
Nejsem tady v chatce zvyklý vídat ženy.
Sob!
Přistáli jsme na Měsíci!
Jste mimo záběr, jasný?
Akce!
Měla bys být zdvořilejší, drahoušku.
- Buď zdvořilá. - Bože!
Ještě jednou, nedokážu se přestat…
Nemůžu se přestat smát.
To není vtipný.
Bude tu strašná spousta nápadníků.
Na Silvestra… Teda na Štědrý večer.
- Nemám něco na nose? - Jo.
Nic se nezničí.
Nevím, jak k tomu došlo.
Stačí jít a jít všem ukázat svou dobrotu…
Co? Cože mám udělat?
Nic se neděje.
Můžete říct tomu svalnatému chlapovi za mnou,
aby mi přestal krást záběr?
Promiňte, pane.
Ne.
A střih.
Překlad titulků: Michal Pokorny