Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Când am venit în ţara asta, nu aveam nimic.
Am parcat maşini cât m-am dus la şcoală.
Şi am învăţat engleză.
Mai apoi am muncit ca dulgher, până am intrat la facultate.
Acolo am cunoscut-o pe Ingrid.
Studia design interior, iar eu studiam arhitectură.
După un an, ne-am logodit.
TATĂL MIRESEI
RUGUL VANITĂŢILOR WILLIS HANKS GRIFFITH
Nu prea aveam bani, aşa că ne-am căsătorit la centrul comunitar.
Mai degrabă o sală de bingo.
Eram foarte îndrăgostiţi.
Toţi au contribuit cu câte ceva la nuntă.
Pastelería locală ne-a făcut tortul.
Verişorul meu, Junior, mi-a luat smoching.
Tío Walter ne-a cântat cu trupa lui, Los Inmortales...
până când a trebuit să ne dea afară dimineaţa.
Când tatăl ei m-a întrebat cum o s-o întreţin pe fiica lui,
i-am zis: "O să devin arhitect."
Mi-a zis: "Arhitect? Ar fi trebuit să-ţi iei o nevastă bogată."
Când s-a născut Sofi, nu ştiam cum o să am grijă de ea...
dar mi-am jurat că n-o să întâmpine greutăţile pe care le-am întâmpinat noi.
O să lucrezi toată seara?
Nu, vin imediat.
Îmi place ce faci.
Am construit singur casa noastră, iar, după zece ani,
deveniserăm cea mai căutată firmă din Coral Gables.
Aşa că ia spuneţi-mi, dacă am făcut totul ca la carte...
cum naiba am ajuns aici?
...dedicat acestei căsnicii.
- Nu e corect. Chiar nu e corect... - Billy, înţeleg.
- ...să înceapă cu acuzaţia asta. - Înţeleg.
- Scuze, Onorată Instanţă! - Vorbesc despre căsnicie.
- Ea se simte atacată. - O contrazic pe Înălţimea Sa?
- Vă rog! - Suntem doar personaje
- ...în filmul lui Billy Herrera. - Billy şi Ingrid...
Hai să terminăm cu acuzaţiile, da?
Să facem următorul exerciţiu.
Când faceţi aşa, îmi închipui de ce.
Iar?
E foarte eficient şi nu cred că l-am mai făcut de mult.
- Pot verifica pe calendar. - Bine.
Când nu-mi răspunzi la întrebări,
îmi închipui că mă consideri plictisitoare.
Şi nu vreau să fiu cu cineva care mă consideră plictisitoare.
Vreau să fiu cu cineva care mă consideră interesantă.
Nu cu un bătrân căpos, blocat în rutină, care crede că i se cuvine să mă aibă.
- Aşa crezi tu? - O, da!
Crezi că ţi se cuvine să mă ai.
Când mă numeşti "obsedat de muncă" şi "bătrân căpos",
îmi închipui că şi tu crezi că ţi se cuvin sacrificiile pe care le-am făcut eu
ca să aduc familia până unde am adus-o.
Ascultă, n-am cerut niciodată prea multe.
Mărşăluim în ritmul impus de tine de ani de zile, Guillermo Herrera.
E aceeaşi rutină.
Stăm, ne uităm la sporturi. Ne uităm la canalul de pescuit.
Canalul de pescuit?
Îi place să ghicească preţul şi greutatea peştilor.
Pescuiesc la muscă.
E o formă de artă, da?
Te uiţi, te destinzi, te relaxezi. Lucrez din greu...
Pentru ce?
Am avut impresia că mă judeci că mă uit la canalul de pescuit!
Nu ştiam că există un canal dedicat.
Pentru ce? Avem tot ce ne trebuie.
Fiicele noastre sunt mari,
iar noi ar trebui să fim liberi să călătorim, să mergem în Grecia.
Iar cu Grecia.
E o metaforă! Nu vrei să ieşi din bula ta!
Ascultă! Am venit în ţara asta fără nimic.
Am dormit pe podeaua lui tío Walter. Am parcat maşini.
M-am făcut arhitect, mi-am construit firma de la zero.
Am trimis-o pe fiica mea, Sofi, la cea mai bună facultate de drept din New York.
Ea n-are niciun merit în chestia asta!
Am susţinut-o pe fiica mea, Cora,
după ce a renunţat la facultate, aşa că te rog să-mi explici
de ce, de câte ori vin aici, eu sunt ăla rău?
Ascultaţi, veniţi aici de mai bine de un an, da?
- O, da. - Da.
O să vă întreb direct.
Mai vreţi să meargă căsnicia asta?
- Sunt aici. - Nu.
N-o să te schimbi, Billy.
Şi m-am săturat să mai încerc.
Şi eu m-am săturat.
Bine.
Deşi căsnicia voastră a început să fie plină
de ranchiună şi represalii,
divorţul nu trebuie să fie neapărat la fel.
Aveţi aceste aspecte proaspete în minte,
de aceea trebuie să reuniţi întreaga familie
şi să le spuneţi totul fără să vă învinovăţiţi reciproc.
Când vreţi s-o faceţi?
O facem diseară.
Nici nu mă gândesc! Fiica noastră se întoarce de la facultate.
Nu putem să le minţim. O să-şi dea seama.
Ar fi o petrecere de bun-venit cam dură, nu crezi?
În orice caz, nu aveţi cum să le protejaţi de şocul divorţului.
Mulţumim pentru ajutor.
Grozav!
O facem diseară.
Un zâmbet mai larg.
De ce vă consideraţi postmodern?
Nu. Postmodernismul nu respectă tradiţia.
În schimb, arhitectura neoclasică
pretinde respectarea originii a ceea ce încerci să recreezi.
Sunt mai degrabă neoclasic, tradiţionalist.
De aceea aveţi atâţia clienţi în Miami.
Probabil.
Firma Herrera Architects a adus Cuba în Coconut Grove.
Cred că arhitectura e o cale formidabilă de a ne conecta cu cultura noastră,
cu căminul nostru.
Scuzaţi-mă. Acum mi-am dat seama că trebuie să mă întorc acasă.
AEROPORTUL INTERNAŢIONAL MIAMI NEW YORK, NY - MIAMI, FL
ATERIZAT
- Sofi? - Da.
Coral Gables?
Da. Casă, dulce casă.
Sofi?
N-a ajuns încă.
Bun. Mă gândeam că e prea devreme să le spunem diseară.
Hai să mai mergem puţin la doctorul Saeger,
ca să stabilim cum să le dăm vestea fetelor.
Billy, acum e momentul.
E prea devreme.
Hai s-o întâmpinăm călduros
şi îi spunem peste câteva zile.
Vreau să-mi descarc sufletul. Şi nu vreau să le mint.
Unde e Sofi a mea?
Încă n-a venit, mamă.
Cred că a luat-o la fugă când i-a mirosit toată ceapa asta.
- Serios? - Să iau nişte portocale.
Te avertizez: azi nu pui stăpânire pe bucătăria mea!
Şi nu-ţi ajungea un Vicks?
L-a ţinut zeci de ani în viaţă pe tatăl tău.
Da. Mamă, e casa mea.
Sofi merită o petrecere frumoasă de bun-venit.
Sofi merită o mică cină în familie cu Billy, cu Cora şi cu mine.
Cum poţi să spui că mama ta nu face parte din familie?
Chi Chi, de ce nu rămâi la cină? Ştii că eşti preferata mea.
Nu-ţi împrumut bani. A jucat la jocuri de noroc?
Unde e absolventa?
Hola, Ingrid, Chi Chi. Ce gătiţi?
Încerc să îndrept ropa vieja asta. A pus prea multă ceapă.
Hei, miroase delicios.
A venit tío Walter. Ropa vieja.
Tío, de ce nu rămâi la cină?
Cu mare plăcere.
O familie fericită.
Te rog, vino puţin.
N-ai decât să inviţi tot cartierul!
Am hotărât ceva.
Am plănuit deja. O facem diseară.
OPHELIA'S QUINCES MAGAZIN DE ROCHII PENTRU QUINCEAÑERA
Valentinei i-a plăcut să lucreze cu Cora.
Gracias, Cora.
Mulţumim.
Cât mai durează?
Huan aproape a terminat.
Ne zăpăceşte de cap de câteva săptămâni cu rochia asta.
Abia aşteptăm s-o vedem.
Nu v-a arătat designul?
Nu. A vrut să ne facă o surpriză.
Nu le-ai arătat schiţele alor tăi?
Nici gând! Ar fi făcut o criză.
Bine, dar acum o să-mi facă mie scandal.
N-o privi în ochi pe mama când o să ţipe
şi o să se termine totul rapid.
Gata.
Bine. Cum te simţi?
Femeie.
Atunci, n-au decât să facă o criză!
Nici măcar nu e o rochie!
A fost o greşeală de neiertat.
Dar credeţi-mă, nu reprezintă magazinul Ophelia.
Ce anume n-ai înţeles din "rochii pentru quinceañera"?
Nu toate fetele vor să fie prinţese Disney.
Lucrezi de o lună în magazinul ăsta
şi te crezi deja Stella McCartney.
E un magazin pentru quinceañera.
Da. Şi ar fi timpul să nu mai fii aşa de demodată!
Poate ar fi timpul să-ţi găseşti alt serviciu.
Asta şi fac.
Credeam că semeni cu sora ta.
Cunosc placa asta.
Hai, Huan!
Sof?
Ai greşit fiica.
Bună!
- Bună, tată! - Bună, scumpo!
Ce e? I-au plăcut desenele tale Opheliei?
Nu prea. S-a hotărât s-o ia în altă direcţie.
Ce direcţie?
Într-una în care eu nu mai lucrez.
- Mi-am dat demisia. - Poftim?
Stai, cum?
Mamita, ai început acum o lună.
Minunat. Fantastic!
Şi acum? Care e planul?
V-am spus clar că nu vreau să merg la facultate.
De ce nu pot să-mi folosesc fondul pentru facultate să-mi deschid o afacere?
Iar începem! Fondul e pentru facultate.
- De-aia îi zice "fond pentru facultate". - Ştiu, papi...
Nu, nu ştii, Cora. Ţi-am mai zis.
Eu parcam maşini la 16 ani pentru fondul ăla.
N-o să-ţi dau banii ca să treci în faţă.
Dacă vrei ceva în viaţă, trebuie să meriţi.
Aşa se procedează, asta e viaţa.
O ţii şi tu una şi bună, nu, Billy?
Trebuie să înveţe să ducă ceva până la capăt.
Ştii că am dreptate.
În toţi aceşti ani, nici măcar o dată.
Bună! Mami!
Doamne, ce dor ne-a fost de tine!
Şi mie mi-a fost, mami.
Ce fericită sunt! Bun venit!
Mulţumesc, mamă.
Prinţesa mea frumoasă!
Vărule!
Tată?
Spune-le!
Chiar aici, în creştetul capului.
Poftim?
Termină!
Nu.
Familia, îmi pare rău că vă întrerup, dar aş vrea să vă spun ceva.
Da, eu şi Ingrid vrem să vă spunem ceva.
Vrem să închinăm paharul pentru Sofia.
Din clipa în care ai început să vorbeşti,
am ştiut că eşti un copil matur.
Că eşti bună, foarte încrezătoare şi foarte disciplinată.
Şi acea disciplină te-a ajutat...
nu numai la facultate, ci şi pe terenul de tenis.
Da.
Şi la facultatea de drept de la NYU.
Disciplina aia te-a ajutat să treci examenul pentru baroul din New York
şi pentru baroul din Florida.
Iar acum ai două oferte de muncă importante.
O să renunţăm la cea din New York şi o să te întorci în Florida.
Şi...
Corita.
Cealaltă fetiţă a tatei.
De când erai mică, ţi-ai dorit
să te costumezi şi să creezi rochii.
Se pare că nu rochii pentru quinceañera,
ci rochii pe măsura stilului tău şi a stării de spirit din ziua respectivă.
Foarte frumos.
Pentru Sofi şi Cori!
Cora!
Bine, un discurs frumos. Acum...
Şi eu am ceva să vă spun.
Cum să nu!
Mă cunoaşteţi toţi.
N-am o viaţă a mea. Nu fac decât să muncesc.
O sută de ore pe săptămână, weekendurile la computer,
dar a apărut un tip...
şi am stat mult timp împreună.
Am lucrat la acelaşi caz şi...
La naiba!
- M-am logodit! - Poftim?
Vai de mine...
Felicitări!
Uite, mami!
E frumos, mi amor. Ce repede!
Uită-te! Nu e frumos?
Vă mulţumesc!
Păcat că nu mai trăieşte Luisito al meu, să vadă şi el. Era un sfânt.
Da, ştiu.
Doamne, ce distractiv o să fie!
Bine, o clipă!
Doar o clipă.
O clipă.
Cine e?
Păi, cine e?
Cu ce se ocupă?
Când ai hotărât asta?
Cine e?
Se numeşte Adán, e din Mexic.
E inteligent, dulce, ştie să asculte
şi încearcă mereu să-mi facă surprize, dar face chestia asta,
îşi muşcă buza de câte ori vrea să ascundă ceva.
E un scump.
Şi mi-a deschis ochii în multe privinţe.
- Mă duce la camping şi la surf. - Îmi place campingul.
Meditez.
M-a convins să fac şi yoga.
Yoga, camping şi surf.
Când am aflat că o să plec în Mexic,
n-am putut să-l las în urmă.
Aşa că... l-am cerut în căsătorie.
Tu l-ai cerut în căsătorie?
- Stai puţin! - Exact.
- Tu l-ai cerut pe el? - Da.
Tu, pe el?
Nu el, pe tine?
Se poate aşa ceva?
- Normal. - Da.
Da, clar că se poate, dar o face cineva?
- A făcut-o ea. - Da.
- Aşa, fata mea! - O clipă... Bun.
De ce nu aştepţi puţin, până atingi nişte obiective în carieră?
Papi, am atins diferite obiective.
O să progresez în continuare, iar el vrea s-o facă alături de mine.
Şi am simţit-o din clipa în care l-am cunoscut.
Am luat acelaşi Uber într-o zi şi am avut o discuţie incredibilă,
dar nu ştiu de ce nu ne-am cerut numerele de telefon.
Şi, fără să-mi dau seama, mi-a părut mereu rău din cauza asta.
Dar, un an mai târziu, l-am întâlnit întâmplător la serviciu.
Se pare că lucraserăm în aceeaşi clădire, în tot acest timp.
- E un semn. - Da.
Da, e un semn.
După două săptămâni, firmele noastre au colaborat la acelaşi proces colectiv
şi am ajuns în aceeaşi echipă.
M-am uitat la el şi mi-am zis:
"Doamne, mă mărit cu tipul ăsta!"
Şi o fac.
- Soarta. - E soarta.
- Păi... - Ce romantic!
Foarte romantic.
- E din Mexic? - Da.
Şi te duci în Mexic?
Da.
Te muţi în Mexic?
Papi. Da.
Mă duc să iau puţin aer.
- Papi, haide! - Billy.
Papi!
Acum ştii şi tu cum s-a simţit Luisito când i-ai cerut mâna lui Ingrid.
Doamne, mami!
Ce moment, mi amor!
Mai am ceva de spus.
Ce anume?
Cora?
Da.
Vrei să fii domnişoara mea de onoare?
Da. Sigur că da. Păi...
- Da? - Cum să nu!
- Ce frumos! - Staţi! Ce s-a auzit?
E maşina tatălui vostru?
Poftim?
E el Porschecito. El e.
Altă criză.
Nimeni nu e perfect, da?
Mă duc eu.
A înnebunit.
Nu, e în regulă.
Lasă-l să plece!
MICA HAVANA
A AMERICILOR
PARCUL DOMINO
Pe bune?
Îţi dau cea mai importantă veste din viaţa mea, iar tu te ridici şi pleci?
Am ieşit să iau puţin aer
şi m-au sunat băieţii. Uitasem că am o partidă...
Bine, putem...
...şi am venit să joc.
Ia uite ce mână bună am!
Putem discuta?
Trăiască mireasa!
Şi le-ai spus?
Le-am zis că te duci în Mexic şi că o să-mi fie dor de tine.
Cum adică, în Mexic?
- Bine, tată. Hai! - México.
Hai acasă! Vine şi Adán.
Nu. Abia am început să jucăm. Ia loc!
Pentru Dumnezeu!
Cât costă locul tău?
Cinzeci de dolari.
Dă-i banii!
O să fie interesant.
Bine. Vaya.
Voiai să joci?
Hai!
Da. De ce în Mexic?
Tată.
Julio Cesar Chavez era mexican.
Şi Maromero Paez.
Nu, Maromero Paez era american de origine mexicană.
Pentru că mă interesează slujba de acolo.
Şi e ţara lui Adán.
De-aia mă duc în Mexic.
Dar urma să devii guvernatoarea Floridei.
Despre ce vorbeşti?
Trebuie să te mai maturizezi puţin înainte să te măriţi.
Mă tem că o să renunţi la o grămadă de ocazii,
fiindcă te căsătoreşti prea devreme.
Joacă!
Mie îmi spui?
Căsniciile sunt şi aşa dificile, de ce să îngreunezi situaţia?
În casa noastră au voie doar cubanezi, creştini sau cunoscuţi.
Fiicele voastre sunt foarte norocoase.
Tată, uită-te la tine şi la mama!
V-aţi căsătorit de tineri,
aţi pornit de la lingură şi acum vă bucuraţi unul de celălalt.
Pas! Acum joc cu doi duşmani şi un trădător.
Păi, tu ai zis tot timpul "pas".
Tu ai zis "pas" la patru, tu, la doi.
Na de-aici, patru şi doi!
Acum putem pleca?
O plăcere să facem afaceri.
Haide!
Billy! Ultima partidă!
Ea e şefa!
Sofi!
Încă trebuie să-ţi ceară mâna.
Ay, tată!
Bună, quelite.
Ai ştiut să te fofilezi.
Am avut de ales?
Ar trebui să ne prefacem că suntem familia perfectă
până se mărită Sofi?
Sau am putea să-i spunem:
"Scuze că-ţi stricăm fericirea, dar divorţăm. Mazel tov."
Mami, papi...
el e Adán Castillo.
Ea e mama, Ingrid Herrera.
Dnă Herrera, ce plăcere să vă cunosc, în sfârşit!
Te rog să-mi spui Ingrid şi să mă îmbrăţişezi, mijo.
Iar el e tata, Guillermo Herrera.
Dle Herrera, ce plăcere!
Asemenea.
Sofi mi-a spus că aveţi o grădină frumoasă,
aşa că asta e contribuţia mea la arborele familiei.
Ce frumos din partea ta!
Hai să-i găsim un loc unde să-i meargă bine.
- Bine. - Hai cu mine!
Ce drăguţ din partea ta!
Mă bucur că vă place.
La nebunie. Mulţumesc.
Ai fost drăguţ.
Mulţumesc, Guillermo.
Casa asta pare o adevărată vatră.
Vatră?
Da, un cămin.
Că bine zici.
Am construit casa asta când nu mă angaja nimeni,
aşa că m-am angajat singur şi am construit-o pas cu pas.
Tu vorbeşti despre casă, el vorbeşte despre cămin.
O să dea pe brazdă. E puţin agitat.
Da, şi eu.
Uite fetiţele când erau mici!
Erau perfecte.
Vai, Doamne!
- Quelite, ia uite ce păr aveai! - Fetiţele mele.
Termină, mamă.
Ce e?
Mă iubeşti prea mult. Doamne!
Ce înseamnă "quelite"?
Da, şi eu mă întrebam.
Spune.
Când mâncam toţi stagiarii împreună,
Adán mânca cu lăcomie din caserole de plastic
umplute cu tot felul de mâncăruri ciudate de legume.
Apropo, găteşte formidabil.
Iar noi ziceam: "Ce mănânci?"
- Mai ţii minte? - Da.
Şi eu ziceam " quelites".
Aşa că au început să-mi spună quelite.
Apoi a gustat şi Sofi, i-a plăcut
- ...şi am început să-i spun eu quelite. - Eu quelites.
- Ce drăguţ! - Aţi înţeles?
Îmi place.
Cred că povestea poreclelor
nu e niciodată la fel de bună ca poreclele.
Beţi ceva?
- Nu, mulţumesc. - Nu.
Nici eu.
Hai la mine în birou!
- Haide! - Da.
Veniţi şi voi?
Adică, noi n-ar trebui să venim?
Nu, nu.
Parcă am făcut ceva greşit.
Da.
Aţi zis că aţi găsit un birou de avocatură în Mexic?
Da.
Internaţional?
Da. De fapt, e o firmă non-profit.
- Non-profit? - Da.
Ajută refugiaţii care vin din Mexic în America.
Şi cât câştigaţi aşa?
Câştigăm binişor.
"Binişor"?
Şi cum ai de gând s-o întreţii pe fiica mea?
Stai!
Nu trebuie să mă întreţină el, tată. Ne ajutăm reciproc.
Şi nu luăm decizii în funcţie de salariu.
Mi-aş fi dorit şi eu să nu fiu nevoit să iau decizii aşa.
Da.
Dle Herrera, ştiu că ar trebui să vă cer binecuvântarea
înainte de a mă căsători cu fiica dv...
Binecuvântare. Permisiune.
Aşa ceva.
Dar ţi-a tras-o ea înainte.
Da. Şi a fost o lovitură surprinzătoare.
Da, aşa e.
Începem lucrul în septembrie, aşa că a fost o nebunie, vă daţi seama.
De-aia n-am avut ocazia până acum să vin în Miami
şi să vă spun personal
că aţi crescut cea mai deosebită fată din lume.
Zilnic mă inspiră să fiu un om mai bun.
Vreau să învăţ de la ea, vreau să fiu ca ea...
Deci nimic nu m-ar face mai fericit
decât să am binecuvântarea de a mă căsători cu fiica dv.
Da.
Dar o organizaţie non-profit...
- Billy! - Papi!
Sigur că aveţi binecuvântarea mea.
Aţi zis că începeţi lucrul în septembrie?
Da.
- Adică peste două luni. - Da.
Şi când vreţi să vă căsătoriţi?
În august.
Încercăm să mergem şi în luna de miere înainte să ne mutăm în Mexic.
Sigur, dar nu vi se pare prea mult?
Cum organizăm o nuntă într-o lună?
Da, e prea în grabă.
De ce nu aşteptaţi un an sau doi?
Să vă cunoaşteţi mai bine.
Nu. Vrem să ne începem viaţa împreună.
Înţeleg, dar e cam rapid.
O să ne coste mai mult.
E ultima noastră grijă.
Papi, nu vrem o nuntă mare şi sofisticată.
Vrem ceva simplu şi...
- Intim. - Şi intim.
Şi vrem să plătim noi.
Doi proaspeţi avocaţi
de la o firmă non-profit o să plătească nunta.
Eu sunt tatăl miresei,
tatăl miresei plăteşte nunta.
Să vă explic situaţia...
N-ai ce să-mi explici.
Eu sunt tatăl miresei, eu plătesc nunta.
Şi o s-o conduc pe fiica mea la altar.
Dle, mulţumesc mult pentru seara asta frumoasă. Aveţi o fiică fantastică.
- Sunt un om norocos. - Da, eşti.
La ora nouă?
- Dis-de-dimineaţă. - Perfect.
Abia aştept.
- Haide! - Tu unde te duci?
Cu Adán.
Nu! Nu ştiu ce să zic... Staţi puţin!
Nu ştiu ce faceţi voi în New York,
dar ce faceţi acolo, treaba voastră. În Miami...
În Miami, în secolul ăsta, poţi să dormi cu logodnicul, Billy.
Noapte bună! O seară plăcută!
Mersi, mamă.
Ai grijă!
- Adán, fugi repede, cât mai poţi. - Te iubesc, tată.
Plecaţi!
- Hai! - Sigur tatăl tău e de acord?
Ai încredere în mine.
Îl cunosc pe tata.
Ce-o vedea la el,
cu vocea lui prefăcută de vegetarian boem?
"Vreau să învăţ de la ea. Vreau să fiu ca ea."
Pe bune? N-are sânge-n boaşe.
Şi cum adică "nu facem alegeri în funcţie de salariu"?
Ştii ce înseamnă asta? Că o să-i întreţinem noi.
Bine că-ţi place să munceşti mult.
Deci nu vor fi probleme cu banii.
O să-l mănânce cu fulgi cu tot.
El nu e ca noi.
Poate că asta e şi ideea.
Serios?
Am nevoie de spaţiu.
Vrei să dorm pe canapea?
Până se termină nunta.
Apoi n-ai decât să te muţi unde vrei.
Vise plăcute!
Billy.
Ce zi!
Tată, unde eşti?
Hei!
Tată, unde eşti?
Cred că se ascunde.
Tată!
Bună! Ia uite!
M-am simţit inspirat
şi am vrut să profit până nu uit.
Ce faceţi? Bună!
- Te simţi bine? - Da.
Ar fi cazul să te schimbi.
Vine organizatoarea de nunţi.
Organizatoarea de nunţi? Ce organizatoare?
Noi n-am avut organizator de nunţi.
La ce ne trebuie aşa ceva?
Pentru că avem doar o lună la dispoziţie.
Şi cine o s-o facă? Tu?
Tu.
Nu te uita la mine!
Cine e tipa asta?
Se numeşte Natalie Vance.
Are un cont Instagram frumos, profesionist.
E recomandată de mulţi.
Natalie Vance cu un cont Instagram frumos. Ce referinţe grozave!
A mai organizat vreo nuntă?
A lucrat cu Becky Weisz, deci a organizat multe.
Sunt impresionat. Cafea?
Scuzaţi-mă, aveţi ceai cumva?
Ceai?
Răspund eu.
A venit.
Bună! Reşedinţa Herrera?
Herrera.
Reşedinţa Herrera?
La familia.
Şi mireasa.
Doamne, chiar eşti superbă!
Şi avocată? Nu-i corect.
Mulţumim frumos că ai acceptat. Ne-ai salvat.
Bine. Avem o lună să rezervăm un local,
să ne ocupăm de meniu, rochii, invitaţii, lista cu cadouri şi să facem site-ul.
Reumple-l.
Deci ce temă alegem?
- Temă? - Cum adică?
- Temă? - Nu m-am gândit la aşa ceva.
Bine. Ce dorim?
O nuntă mare? Mică? Ziua? Noaptea?
- Noaptea. - Mare.
- Ziua. - Mică.
Ne gândiserăm la o ceremonie restrânsă, foarte intimă.
O ceremonie la apus de soare, pe plajă, ar fi frumoasă.
Sau într-un hambar.
- Rustic. - Cu borcane cu pânză groasă.
Hambar? Plajă?
Cum rămâne cu preotul şi biserica?
Da, petrecere de nuntă. Cu trena până la altar.
- Smoching. Sculpturi de gheaţă. - De gală.
Numai puţin. Nu vrem o nuntă catolică.
Cum adică nu vreţi o nuntă catolică?
Şi cine o va celebra?
Îndrumătoarea mea, Monica, de la centrul Zen, din NY.
Un curs de yoga în loc de nuntă?
- Ay, caramba! - Taci!
Bine, toate-s minunate, dar ne trebuie o temă.
Ne gândeam la "Miami ca pe vremuri". Tradiţional, dar proaspăt.
- Ceva arhaic. - Dar şi modern.
- Trabucuri. - Maşini de epocă. Cuba, ea cine e?
- Muzică salsa. - Dansuri salsa.
- Salsa verde. - Salsa roja.
Salsa...
Picante.
N-aveţi vreo prezentare sau aşa ceva?
Da, papi.
Kyler, Wi-Fi.
Televizor. Mersi, fată.
Da, fată.
De-abia aştept.
Bine. Prima prezentare. Flamenco şi flamingo.
Care e legătură dintre cele două?
- E o nuntă Latinks. - Latinx.
O nuntă Latinx în Miami.
În primul rând, nu ştiu ce înseamnă Latinx.
În al doilea rând, flamenco e din Spania, ei sunt din Mexic, noi suntem din Cuba.
Care e legătura dintre aceste idei?
Moment educativ.
Mulţumesc că mă consideraţi răspunzătoare.
Asta e şi ideea.
Pentru asta mărşăluim.
Kyler, sari peste planşa cu fântânile de queso.
Nu este vorba de însuşire culturală...
ci mai degrabă de celebrare
- ...culturală. Nu? - ...culturală.
Celebrarea e în regulă, dar asta pare o producţie Broadway.
Ai o carte de vizită?
Nu.
Şi unde aveţi birourile?
Aquí.
Ai zis că are experienţă.
Era recomandată călduros.
Bine, tata-mare.
Scuze că n-am cărţi de vizită...
care ne pustiesc mama-natură.
Eşti dintr-o altă generaţie, nu?
Când te-ai născut tu, copiii fumau ţigări,
laptele era adus de lăptar
şi tocmai se terminase Al Doilea Război Mondial.
Dar s-au schimbat vremurile
şi pot să fac orice cu telefonul ăsta.
Ideea e că nu sunt organizatoare de nunţi.
Sunt mai mult de-atât.
Înţeleg că vreţi să fiţi puţin altfel, nu?
Boemi, o atmosferă ca în Tulum.
Iar tu preferi ceva în genul lui Tommy Bahama.
Să fumezi trabuc cu amicii şi cu clientela
şi să ai o nuntă neaoşă, ca de miliardari.
Am înţeles, da?
Treaba mea e să vă fiu consilieră financiară, psihoterapeută şi stilistă.
Treaba voastră e să vă distraţi, aşa că daţi-mi lista de oaspeţi şi banii.
Ai şi un plan de rate?
"Plan de rate."
Îmi plac glumele tăticului. Ca nuca-n perete.
Bine, hai să lăsăm tema
şi hai să mergem întâi să găsim un local.
Vrei un local?
Am şi eu telefon.
Aquí.
Mulţumesc.
Pe bune? La Biltmore?
Nu-l scoţi din obiceiurile lui pe tatăl tău.
Am fost în comitetul de reamenajare.
Ştiu, tată. Ne spui de câte ori venim.
Bine, haide!
Mă bucur să vă văd!
Ce părere aveţi? Uitaţi-vă ce loc minunat!
- Salut, Colin! - Dle Herrera!
Bună! Mă bucur să te văd!
Îi spui lui Michelle că a venit arhitectul ei preferat?
Ce faci? Bine?
Preferaţi supa de linte verde sau de dovleac plăcintar?
De dovleac.
Delicioasă, nu? Cu dovlecei.
Bine.
Uitaţi la ce mă gândeam!
Punem o orchestră aici.
Bum! Orchestră.
Ring de dans.
Iar noi aici, masa familiei.
Masa familiei. Familie mare.
Un set de mese aici.
Familia Herrera. Familia Castillo. Nuntă.
Biltmore. Splendoare.
Chemi trupa Los Inmortales?
Normal că îi chem pe ei. Tío Walter şi Inmortales cântând
melodii clasice. Îi mulţumim pe toţi.
Tată, ştii că-l iubesc pe tío Walter, şi fără supărare pentru Los Inmortales...
dar nu sunt doar cubanezi la nunta asta,
e şi familia lui Adán,
sunt şi prietenii noştri, iar noi nu vrem orchestră.
Vrem DJ.
DJ?
Da, DJ.
Iar sala asta e prea mare pentru 50 de invitaţi.
Cincizeci? Numai verii sunt cincizeci.
Avem prieteni, clienţii mei.
Tată, nu vreau să mă mărit cu 200 de necunoscuţi pe care i-am văzut
acum... zece ani.
Nu-ţi cunosc nici jumătate dintre veri.
Nici eu nu-i cunosc pe toţi.
Dar o nuntă în familie e ocazia perfectă ca să ne cunoaştem, nu?
Să lămurim un lucru.
E nunta noastră, tată.
Da şi nu.
Cómo que? Da şi nu?
Da şi nu.
Numele tău e pe invitaţii, dar numele meu e pe cecuri.
Aşadar, pentru că e numele tău pe cecuri,
tu decizi totul?
Da, conform tradiţiei, aşa funcţionează.
Cine pune banu' comandă.
Sofi, te rog, vreau să te ofer soţului tău
în faţa comunităţii mele, a prietenilor. E important.
Ai zis cumva "să mă oferi"? Tată, nu mă vinzi.
Hai să încetăm, da?
Am traversat Atlanticul şi am dormit pe jos la tío Walter,
ca să-mi urmez studiile şi să construiesc firma,
ca să-mi permit aşa ceva.
Iar tu îmi spui că nu pot să sărbătoresc
acest moment extraordinar cu familia şi prietenii noştri.
Tată, e vorba de noi doi.
Bine, intervin eu.
Deunăzi ascultam un podcast incredibil
cu Drake, în care se vorbea despre experienţa imigranţilor.
L-aţi auzit?
Nu.
Ştiu că el e canadian, iar voi sunteţi Latinx,
dar m-a făcut să mă gândesc la imigranţi.
Exilaţi.
Exilaţi. Îmi cer scuze.
E mereu aceeaşi poveste, nu?
Părinţii vor să-şi păstreze tradiţiile, iar copiii nu vor.
O poveste veche de când e lumea.
Şi înţeleg perfect.
Pentru bat mitzvah, mi-am dorit o temă ca în Totul despre sex,
dar părinţii nu mi-au dat voie.
Eu mă identific cu Charlotte.
Eu, cu Samantha.
Iar tu, domnişoară, ar trebui să fii ca micuţa Carrie din naraţiune,
în timp ce dl Big ar trebui
să înceteze cu condescendenţa masculină când e vorba de nunţi.
Bine, papi? Fii pe fază!
E o colaborare, da?
Voi trebuie să fiţi fericiţi, tu, la fel, iar noi o să reuşim acest lucru.
Da? Hai să găsim rochia de nuntă!
Bine, avem programare peste 15 minute.
Plătesc rochia sau închirierea?
Bezea...
tort...
anostă...
prea de mireasă.
Fiţi amabilă!
Bună ziua! Mai aveţi şi alţi creatori de modă?
Îmi pare rău, n-avem nimic pentru tine.
Cred că ai greşit magazinul.
Te rog să pleci.
Glumesc. Nu lucrez aici.
Doamne, nu pot să te iau nicăieri.
Cora, ea e Vanessa, verişoara lui Adán.
Şi o prietenă bună din New York.
- Bună!
Bine, familie, să vă dau vestea.
N-avem timp să facem rochie pe comandă,
aşa că va trebui să ajustăm o rochie gata făcută.
Tati, care e bugetul cu care lucrăm?
Bugetul?
Orice îşi doreşte.
Îmi place, e frumos...
dar n-o să vrei ca mireasa să probeze o rochie pe care nu şi-o permite.
Preţurile sunt de obicei de aici...
până aici.
Noi unde ne situăm?
Aici?
Bine.
Adu-mi Esé Azénabor, Vera Wang şi Zuhair Marad.
Distracţie!
Asta e...
Toate chestiile astea nu...
Nu mă reprezintă. Deloc.
E prea grea.
Probeaz-o pe aia de Vera Wang.
Nu.
Mă omoară tata.
Termină!
Ai putea să pretinzi o probă cu Vera Wang în persoană,
şi tot ar ceda.
Nu e adevărat.
Ce s-a întâmplat la Ophelia?
Nu cred că suport să am şefi.
O să-mi deschid firma mea.
Nu crezi că ai nevoie de experienţă, Cora?
Ce anume? Facultate?
Facultate, da.
Nu toţi trebuie să urmeze regulile, Sof.
Bine.
Putea să-i facă rochia tía Pili.
Ţi-a făcut-o şi ţie.
Da, aşa e.
Şi păream o figurantă dintr-un videoclip al lui Pat Benatar.
Iar eu arătam ca un şef de sală de la Versailles.
Aşa e.
Vine!
Abia aştept!
Ştiu.
Ce s-a întâmplat?
Nu ştiu, nu eram...
Nu-mi plăcea nimic.
Şi acum?
Y ahora, mă gândeam...
Cora...
de ce nu-mi faci tu rochia de mireasă?
- Poftim?
- Eşti creatoare de modă? - Foarte bună.
Nu, încă nu.
Ziceai că vrei o ocazie.
Uite-o!
Da, dar n-am bani...
N-am materiale şi suntem în criză de timp.
Da, eso la cosa...
Nu vi se pare prea stresant, având aşa de puţin timp la dispoziţie,
să facă ea rochiile?
Uite cum facem...
În loc să cheltuim atât,
putem cheltui atât.
Păi, hai să-i dăm atât Corei.
- Da! - Cora!
Să faci şi rochiile domnişoarelor de onoare.
Nu!
Cinci plus una înseamnă...
Şase rochii.
Floare la ureche.
S-a dus comisionul tău.
Ce-am făcut?
Am venit cu vin şi domnişoare de onoare.
Bună!
INVITAŢIE LA NUNTA SOFIEI HERRERA CU ADÁN CASTILLO
Justin, du astea pe terasă, te rog. Mulţumesc.
Intră! E deschis.
Adán.
Dle Herrera.
Bine ai venit! Intră!
Mă uitam la meciul de box.
Ce mai faci?
Bine.
Au venit şi părinţii tăi?
Nu, abia au aterizat.
Tocmai voiam să vă spun ceva,
- ...înainte să ajungă. - Perfect. Şi eu voiam să vorbim.
Hai să bem ceva!
La ora 11:00?
Nu e niciodată prea devreme să bem în cinstea voastră.
Pentru Adán şi Sofi!
Voiam să vă spun ceva ce mă frământă.
Ştii că am venit fără nimic în ţara asta.
Am muncit din greu, am studiat,
mi-am făcut firma mea şi, prin acest efort,
am reuşit să construiesc casa asta.
Iar tu, dacă o să munceşti din greu,
într-o zi, o să fii şi tu în stare să construieşti aşa ceva.
Apropo de asta, ştiţi, sunt într-o...
Ideea e că fiica mea, Sofi,
e obişnuită cu un anumit nivel de trai.
Şi ştiu că vrei s-o faci fericită.
- Nu-i aşa? Doar asta îţi doreşti. - Da, sunt fericit
- ...că vorbim despre asta. - Şi ai potenţial s-o faci.
Dar chestia aia cu organizaţia non-profit n-o să meargă,
fiindcă, în cele din urmă, noi, bărbaţii,
suntem judecaţi după capacitatea de a ne întreţine familia.
- Şi, ştiţi, eu... - Totul se reduce la...
Da, şi mă simt prost să vorbim despre asta.
- Chiar nu ştiu cum s-o spun, dar... - Hei!
Uită-te la mine! N-ai de ce să te ruşinezi.
Dacă o să ai vreodată nevoie de ceva, vino la mine.
Auziţi? Tatăl meu...
Frate, ce croşeu!
Ridică-te, dobitocule!
Ai văzut? Nu se mai ridică.
Bietul de el!
Bietul de el?
- Bine. - Îmi pare rău
pentru cine e nevoit să se bată pentru bani.
Vrei să schimb canalul?
- Nu, dle. E casa dv. Vă rog. - Nu.
Ce sport ai vrea să vezi?
Nu prea îmi plac sporturile.
- Nu te uiţi la sport? - Nu.
Faci vreun sport?
Îmi plac drumeţiile.
Nu e un sport.
Tatăl tău nu te-a învăţat să joci nimic? Nu te-a dus la meciuri?
Ba da. Are o echipă de fotbal
şi mergeam în fiecare săptămână s-o vedem, până m-am săturat.
Bună, bărbaţi!
Adán, trebuie să vină ai tăi.
"Are o echipă de fotbal"?
- Da. - Trebuie să încălzesc tocăniţa.
Vă ajut eu.
Ce-i cu falca aia şubredă?
Ştiu.
L-a dat gata.
I-a tras-o fix în meclă.
Da.
- Da, au venit. Mă duc la ei. - Au venit?
Au venit.
- Adán, stai să te întreb ceva! - Vii?
- Haide! - Auzi?
Ce ţi-ai făcut la păr?
Poate nu ţi-ai dat seama
că una dintre fetele noastre se mărită peste două săptămâni.
Arăţi foarte frumos.
Mă bucur că ai observat, Guillermo. Vino!
Hernán.
Poartă-te frumos.
Dle Herrera, el e tata, Hernán Castillo.
Îmbrăţişează-mă, cuscre!
Cu o clipă în urmă eram doi necunoscuţi,
iar acum suntem o familie!
Aşa e.
- Ingrid, nu? - Da.
Eşti frumoasă ca fiica ta.
- Bună!
Eu sunt Julieta, îmi pare bine!
Bună, Julieta! Eşti sora lui Adán, nu?
Guillermo Herrera. Mucho gusto.
Păi...
De fapt, sunt soţia lui Hernán.
Îmi pare bine să vă cunosc.
De fapt...
ea e mama mea, Marcela.
Fosta doamnă Castillo.
O să vă arăt ceva.
El e micuţul Hernáncito.
- Ia uite ce scump e... - Adorabil.
E frăţiorul lui Adán. E dulce foc.
Să vă arăt ceva.
N-o să vă vină să credeţi.
Pe bune.
O să vă arăt.
- Numai puţin. - Ia tu copilul.
- Ia-l tu. Da. - O să vă arăt.
Mi-am tatuat ziua lui de naştere.
Frumos.
- Frumos. - Superb.
O să mi-l tatuez şi pe al tău alături.
Ingrid.
- Arată-mi casa voastră frumoasă. - Sigur.
- Haide! - Da.
- Mulţumesc, scumpo.
Cum a fost călătoria? În regulă?
Băuturi bune. Şampanie...
Are o echipă de fotbal?
Da.
Nu trebuie să fii multimilionar ca să ai aşa ceva?
Ştii că în Mexic sunt două fabrici de bere?
Ştiu.
Una dintre ele e a lui.
Când aveai de gând să-mi spui?
Am încercat.
Dar nu ne-ai lăsat să vorbim.
- Lucrează pro bono? - Mamă!
Dacă aş avea avion particular, aş construi case săracilor.
Ştii ce se va întâmpla? Nepotul nostru o să fie un răsfăţat.
Fiindcă o să aibă băiat, normal.
Ştii ce vreau să zic.
Sper ca Sofi să se trezească,
înainte ca Adán să renunţe la ea pentru un nou model.
Aşa tată, aşa fiu. Tradiţia familiei Castillo.
Uite ce tânără e biata fată!
Nu se va întâmpla aşa ceva.
Am auzit de la Sofi că Hernán a moştenit fabrica de bere a bunicului
şi a reuşit s-o facă cea mai mare din Mexic.
Deci n-a ajuns unde a ajuns pe de-a moaca.
Ţi-a spus Sofi?
Da.
Nu e doar fetiţa tatei, să ştii.
E momentul spectacolului. Hai!
- Mulţumesc.
Eu sunt alergică la creveţi.
- Să luăm astea de lângă ea. Billy. - Vă rog.
Fiţi amabil!
Voi cum v-aţi cunoscut?
Eram vindecătoarea lui. Da.
Aşa se numesc acum...
Doamnelor, vă rog.
Cum merge cu aranjamentele de nuntă?
Aţi găsit o biserică?
Da, apropo...
Nu, nu vor o nuntă catolică.
- Nu? - Nu.
Scuzaţi-mă, vă întreb din curiozitate, vorbiţi spaniolă?
Sigur că da.
Atunci, de ce vorbim în engleză?
Fiindcă suntem în Statele Unite.
Am venit aici de tineri şi a trebuit să învăţăm engleză.
Acasă vorbeam în spaniolă, dar la şcoală şi pe străzi se vorbea engleză
şi a fost mai greu să păstrăm limba maternă.
Sigur.
Doamne! Cred că-l doare burtica.
E aşa de când a devenit mamă.
- Moartea fecioriei. - Exact.
E timpul să-ţi iei o nouă jucărie.
Bine.
Unde vreţi să daţi petrecerea?
Încă n-am găsit un loc.
Căutăm ceva special.
De fapt, am găsit ceva special.
Se numeşte Hotelul Biltmore.
Am făcut parte din comisia de reamenajare.
Dar se pare că nu e destul de special pentru fiica mea.
Tată...
Noi ne-am căsătorit într-o sală de bingo.
Dar fiica mea s-a săturat şi de Biltmore.
Tată, nu...
Nu m-am săturat de Biltmore.
Dar e prea elegant pentru noi
şi, cum am spus deja,
vrem ceva mai mic...
- ...şi intim. - Şi intim.
Lângă ocean sau aici.
- Da. - Sofi, nu.
Nu se poate aşa ceva.
Casa e mult prea mică.
Mică?
Tată.
N-aş zice că e o casă mică.
Nu în sensul strict al cuvântului.
Doar pe lista mea sunt 500 de invitaţi.
- Cinci sute? - Şi nu i-am pus
la socoteală pe invitaţii mamei tale şi pe ai mamei vitrege.
Tată, e nunta noastră
şi trebuie să ne respecţi alegerile, da?
Copiii ăştia! Stau patru ani în America
şi devin gringo.
Ce te aştepţi, mijo?
Să fiu oaspete la nunta fiului meu?
Da.
Cinci sute de invitaţi sunt prea mulţi.
- Nu crezi? - Da, mulţi.
Să vedeţi nunţile din México.
Incredibil!
Dar nu suntem în México. Suntem în Miami,
iar preţurile sunt altele aici.
Nu-ţi face griji pentru bani, consuegro.
La câţi invitaţi te-ai gândit?
Eu plătesc pentru ceilalţi.
- Plăteşti tu? - Da.
Respiră.
Nu vreau să te împovărez cu nevoile mele.
Nu, e în regulă, apreciez gestul,
dar eu sunt tatăl miresei
şi tatăl miresei plăteşte nunta.
Nu ţin la obiceiurile astea vechi.
Da, dar eu ţin la vechile obiceiuri,
deci aşa o să facem, mulţumesc.
Bine.
Atunci, dă-mi voie să dau o mică petrecere,
ca să se cunoască familiile.
Am o barcă aici, în port.
- Putem s-o facem aici. - Fantastic!
- Perfect. - Mulţumim, Hernán.
- Mulţumim. - Pentru nuntă!
- Da. - Pentru nuntă!
Pentru nuntă!
Noroc!
"Consuegro, nu-mi pasă de obiceiuri.
Plătesc eu restul. Vino pe barca mea.
Să ne facem toţi tatuaje."
Măcar încearcă să fie amabil.
Şi eu nu? Doar i-am invitat acasă.
Ce ar trebui să fac?
Să-i duc să sară cu paraşuta?
- Mamă... - În orice caz,
să recapitulăm regulile de bază, ca să nu dăm de bănuit cu divorţul.
Bine zis!
Ne putem ţine de mână?
Da.
Putem să dansăm?
Dacă e necesar.
- Dar un sărut? - Nici pomeneală!
Nu.
Ce putem să facem?
Ce facem de obicei.
Mergem în cuplu la petrecere, salutăm pe toată lumea,
apoi mă ignori tot restul petrecerii.
Nimeni n-o să bănuiască nimic.
Tío, e o petrecere intimă, nu o partidă de pescuit.
Vreau să le prepar o saramură.
Doamne!
Cât e de bogat tipul?
Asta e barca lui?
Bine că e ceva intim.
Salut, consuegros!
Luaţi şampanie şi urcaţi la bord!
E inamicul lui James Bond?
Oricine ar fi e noul meu prieten de suflet.
Mulţumesc, prietene.
Ozuna!
Michael Mann şi Don Johnson veneau în fiecare sâmbătă
să mănânce la restaurantul meu, când filmau Miami Vice.
Soţul meu conducea restaurantul, eu eram bucătăreasa.
Incredibil! Şi apoi?
Luisito a murit, aşa că a trebuit să închidem.
Era un sfânt.
Îmi pare nespus de rău.
Nu-i nimic.
- Cum spuneam... - Mamă,
te caută prima Yolanda.
Zice că tarta e mai bună decât a ta.
Ea nu ştie nici să bată ouă.
Tarta aia e de la brutărie.
Credeam că vrei o pauză.
- Nu, e adorabilă. - Aşa e.
Am înţeles de unde provine ingeniozitatea familiei.
Mulţumim.
Adán mi-a zis că eşti decoratoare de interioare.
- Ţi-a zis? - Da.
Păi, acum mult timp, dar am făcut câte ceva.
Tocmai am cumpărat un lanţ de hoteluri.
Poate mă ajuţi să le reamenajez.
Serios?
Te avertizez. Sunt scumpă.
Aşa şi trebuie. Hai să dansăm!
- Haide! - Hai!
Cora mi-a zis
că n-o să cânte Los Inmortales la nuntă.
Se schimbă vremurile, bănuiesc.
Nici preot, nici biserică.
Tío, nu pot să mă opun la tot ce hotărăşte Sofi.
Înţeleg.
Dar, dacă nu păstrăm noi tradiţia, cine o s-o facă, fiule?
Cine?
Ţine asta.
Uite-l pe Ozuna.
Ozuna!
Ai auzit de Inmortales?
Vino cu mine!
Scuzaţi-mă, dle. Are creveţi?
Ce face tatăl miresei?
Un fiu e fiu până îşi ia o soţie, dar o fiică rămâne fiică toată viaţa.
Cam demodat.
Clasicul rămâne mereu la modă.
Touché.
Am nevoie de semnături aici şi aici.
Mariachi?
Patruzeci şi cinci de kilograme de carne asada de vită wagyu?
Wagyu din Florida e cam tare, aşa că o importăm.
Normal. Importată. Cine a autorizat asta?
Hernán.
Aveţi focuri de artificii de zece mii de dolari. Cine e?
Marele Gatsby?
Nu ştiu cine e ăla, dar...
O mie de invitaţi?
O mie de invitaţi!
A mers bine.
Scuză-mă, trebuie să vorbim.
Billy, ţi-o prezint pe mama.
Ai crescut un înger, o frumuseţe de fată.
Mersi, scumpo.
Bine, suntem aici. Rămâi cu mine.
Am o surpriză.
- Încă una? - Da.
- Fantastic. - Natalie!
Unde e... Natalie, vino şi tu! Haide!
Tocmai am cumpărat o bojdeucă. Veniţi!
- Ai cumpărat-o? - Poftim?
A fost mai degrabă un troc.
Un prieten care n-a mai putut să achite un credit de la bancă noastră mi-a zis:
"Ia casa mea din Miami." Am refuzat iniţial...
Dar e nevoie de o casă când vrei să vii în vizită,
aşa că am zis: "De ce nu?"
E frumoasă. Spectaculoasă.
Vreau să schimb culoarea.
Şi mie îmi place arhitectura spaniolă...
aşa că m-am gândit că o să-ţi placă.
Nu, Billy?
E italiană.
Billy...
Fii cuminte!
Nu merge fântâna.
Cheamă-l pe Pancho s-o repare, da?
Mulţumesc, iubire.
Hernán, e o casă superbă.
De acord. Ar fi un loc perfect pentru o nuntă, nu credeţi?
Da. Vrem doar să ne căsătorim.
Voiaţi o nuntă în aer liber.
Şi n-ar fi cel mai frumos să inaugurăm casa aşa?
Ce zici, Natalie?
N-o să găsim atâtea furculiţe de salată.
Tacă-ţi fleanca, Kyler!
Da, putem!
Nu, nu putem!
- Poftim? - Am zis...
Nu putem!
Nu poţi să dai buzna aşa
şi să-ţi impui voinţa la nunta pe care o organizez eu pentru fiica mea.
Ce impun?
Artificii de zece mii de dolari,
zece lăzi de tequila din Guadalajara, mariachi...
o sută de platouri de carne asada.
M-am oferit să le plătesc eu.
N-am voie să am tradiţiile mele la nunta fiului meu,
doar pentru că nu eşti tu de acord?
Tradiţii?
Din ce parte din México provine carnea de vită wagyu?
E o interpretare modernă.
Da? La 150 de parai platoul. Şi te mai dai şi la nevastă-mea.
- Tată! - Poftim?
Billy, nu acum. Nu.
Ar trebui s-o laşi mai moale, amice.
Nu, las-o tu mai moale, amice.
N-am traversat oceanul cu doi bănuţi în buzunar.
Ai venit cu avionul.
Da, dar cei mai mulţi n-au venit aşa.
N-am venit în ţara asta ca un hipster bătrâior, cu iaht,
să vină să ne impună o nuntă de o mie de persoane.
Vorbeşte-mi în spaniolă, cubanez napoleonian!
Îţi vorbesc eu în spaniolă, paiaţă!
Şi tu, albexicanule?
Cui îi spui tu "cubanez"?
Nu.
Albexican mitocan!
Şi tu, frate! Şi tu!
(CÂNTĂ IMNUL NAŢIONAL AL CUBEI)
Ce v-a apucat, demenţilor?
Gura!
Ce e cu rivalitatea asta ca bandele Sharks şi Jets?
Suntem toţi Sharks aici.
Ruşine să vă fie!
Ziua asta ar trebui să fie a copiilor noştri,
iar pe voi vă interesează propria persoană.
Cum poţi să-ţi faci de râs familia aşa?
Casa asta e frumoasă.
Şi e ce vrea fiica noastră.
Dar nu e ce vreau eu.
Adică, cine pune banu' comandă?
Exact, cine pune banu' comandă!
A zis că plăteşte el, Billy.
Da? Dar eu sunt tatăl miresei, nu el.
Şi eu decid, nu tu!
Şi nu sunt de acord cu nunţile fără pantofi.
Şi nu sunt de acord cu nunţile cu preoţi Zen.
Şi nu sunt de acord cu o nuntă de o mie de invitaţi!
Şi nu sunt de acord ca fiica mea să se mărite cu băiatul ăla!
Tată!
Eşti doar tatăl miresei.
Nu poţi să aprobi cu cine mă mărit.
Peste două săptămâni, o să merg la altar
şi o să mă căsătoresc cu acel bărbat,
chiar dacă n-o să fii lângă mine.
Şi, dacă nu vrei să vii, tată...
te priveşte.
Îmi pare foarte rău.
Ai exagerat.
Drace!
MESAJ DE LA: DAVID H.
Haide!
Nu trebuie să te prefaci. Răspunde-i!
Cui să-i răspund?
Lui David. Tipului care îţi tot scrie.
Termină! Eşti ridicol.
- Sunt ridicol? - Da.
Cine e? Şi de ce te tot ascunzi?
- Nu mă ascund. - Atunci, răspunde-i!
- Vrei să-i răspund? - Da.
Bine. De acord.
"Bună, David.
Nu pot vorbi acum.
Dar când ne putem întâlni, ca să discutăm despre procedura de divorţ,
pentru că nu mai rezist nici măcar o secundă.
Mulţumesc!"
- Trimite. - Cine e David?
Avocatul meu.
Azi trebuia să fie distractiv.
Dar le-ai stricat cheful tuturor.
Şi de ce?
Pentru că nu se proceda conform standardelor tale.
De când eşti tu cel care impune standardele în orice privinţă?
Credeam că ai priceput deja mesajul,
dar se pare că nu.
Mi-a ajuns.
ARHITECTUL ANULUI UN OM TRADIŢIONAL
Nu sunt domnişoară de onoare, clar.
Credeam că eşti o prietenă de la facultate.
- Sau aşa ceva. Arăţi bine. - Bine.
Ce ziceţi?
- Arăţi superb. - Doamne!
E superbă.
- Cora, e frumoasă. - Pe bune, Cora.
- Ţi-a ieşit nemaipomenit. - Vai de mine!
Nu-i nimic.
Nicio grijă. Va fi gata până la nuntă.
Unora chiar le place să le cadă mânecile.
- Da.
- E la modă.
Pot s-o probez şi eu pe a mea?
Mai durează două zile.
Două zile? Nunta e peste patru zile.
- Suntem puţin în urmă. - Puţin?
Nu începe, Sofi, da? O să mă agiţi.
Eu o să te agit pe tine?
- Aia e rochia mea de nuntă? - Da.
M-am inspirat după ea.
Cu pernuţe.
Da.
Probeaz-o!
Da, mamă! Te rugăm!
E momentul lui Sofi, nu al meu.
Nu, mamă. Lasă prostiile.
- Devenim agresive! - Trebuie.
- Serios? - Da, hai!
- Haide! - Te ajut eu.
Nu cred că-mi mai vine.
Probeaz-o!
Bine.
Poţi să nu mă închizi la fermoar.
Stai aşa!
- Bine. - După atâţia ani...
N-am mai fost aşa speriată la o probă.
- Bine. Aşa. - Vai, Doamne!
- Ar fi trebuit să iau nişte vaselină. - Da.
Trebuie să mă ungi.
Mamă, ai grijă, era să cazi!
O să mă dobori.
- Bine, strânge. - Bine.
Bine.
- Văleu... - Gata!
Îmi pare rău pentru ea.
Bună!
Vă deranjez?
Am adus gustări.
De la Vicky's.
Bine.
Le pun aici şi am plecat.
Iartă-mă!
Tot mai sunt supărată pe tine.
Să ştii.
DOMNIŞOARE DE ONOARE
Cora le-a făcut?
Da.
E bună.
E varză, dar e bună.
Vai, Doamne!
- Superbă! - Minunată!
Azi e ziua ta.
Nu, mamă. Poate fi a amândurora.
Care-i treaba, fratele meu mexican?
Eşti gata să vezi adevăratul Miami?
- Da.
Ia să aud cum zici: "La naiba, da!"
- La naiba, da!
Nu mergem la înmormântare. Noaptea asta e a ta!
La naiba, da!
Unde e tatăl tău? Nu vine?
Nu se simţea prea bine.
Ce e asta, o înmormântare? Hai, mai încolo!
Dă-i drumul!
Frumuseţe ce eşti!
Te iubesc, scumpo! Vai de mine!
O să fac infarct.
Unde e burlacul?
Nu.
Să sune cineva la 911. Vine poliţia.
O faci pe musca moartă?
Băieţi!
- Nu merge aşa, frate. - Nu, hei!
- Hei! - Fată bună!
- Hei! Nu! - Atenţie la mocasini!
E Billy pe-aici. Hai! E Billy pe-aici.
E rândul tău să dansezi.
Nu. Va trebui să treceţi de el.
Amor, ce faci?
Cum e petrecerea burlacilor?
- Nu te aud. Cum a fost la cină? - Bine.
Am fost la un restaurant nou, pe lângă Coconut Grove,
dar cred că acum mergem acasă.
Da, şi noi.
Mai bem vreo două beri şi plecăm acasă.
Nu trebuie să te prefaci.
Nu-mi place chestia cu exploatarea femeilor pentru bani.
Ştii bine.
Şi de ce l-ai pus pe Junior să-ţi organizeze petrecerea?
Amor, trebuie să închid. Te iubesc.
Hai să ţi-o pui, abuela!
Mulţumesc.
Hai să dansăm!
Nu cred că e cazul.
E nunta copiilor noştri!
Aşa e.
Fiica ta, fiul meu, copiii noştri!
Bine.
Ceea ce ţi-am zis...
şi ce am zis despre tine deunăzi, pe insulă,
a fost de neiertat.
Billy...
Tata mă calcă pe nervi tot timpul.
- Eşti drăguţ. - Înţeleg.
Eşti drăguţ, dar meriţi o explicaţie.
Nu prea sunt în apele mele în ultima perioadă, pentru că...
eu şi Ingrid divorţăm.
Billy...
îmi pare foarte rău.
Voiam să-i spunem lui Sofi zilele trecute,
dar apoi ne-a zis că v-aţi logodit,
aşa că-ţi dai seama ce-am simţit
când am aflat că noul iubit o s-o ducă...
O s-o ducă pe fata mea de lângă mine, în Mexic.
Mi se destramă toată familia.
Iartă-mă că mi-am vărsat nervii pe tine. Ştiu că nu e vina ta.
Deşi, în cele din urmă...
normal că e vina ta.
Să lămurim un lucru...
n-a fost ideea mea să mergem în Mexic.
Cum adică?
Mie îmi place mult la New York.
Nu ştia nimeni cine sunt. Puteam fi eu însumi.
Când am cunoscut-o pe Sofi, am ştiut că mă place aşa cum sunt.
Şi de ce te întorci în Mexic?
A găsit un serviciu acolo care e important pentru ea.
Practic, o urmezi în ţara ta?
Da.
Ironia sorţii.
Da.
Şi tu?
New York, cariera ta? Planurile tale?
Planurile mele sunt să-mi croiesc viaţa alături de fiica dumitale.
Când a văzut toţi acei imigranţi blocaţi la graniţa cu Mexicul...
mi-a povestit cât v-aţi luptat ca să ajungeţi până aici.
Şi a simţit că trebuie să facă ceva în privinţa asta.
De-aia am ales să-i fiu alături.
O să-i spun lui Sofi despre divorţ după ce vă întoarceţi din luna de miere.
O să te rog să nu spui nimănui.
- Billy... - Ştiu că nu e uşor ce-ţi cer.
Dar vreau să înţelegi că...
Nu voiam să vă căsătoriţi fără să ştii că sunt de acord.
Deci eşti de acord cu căsătoria asta?
Sigur că sunt.
Scuze, aveaţi nevoie de intimitate?
- Nu, am terminat aici. - Da.
Hai, papi!
Ce te-a apucat? Ai probleme cu inima.
Pot să mor făcând ce-mi place.
Grozav! Ultimul sărut. Haide! Te duc acasă.
- Stai, nu... - Bine, haide!
Pa şi pusi!
Simt o mare presiune din partea ta...
- Shoturi, haide! - Bine.
E prima oară când ies de când s-a născut Hernáncito.
Nu vreau acasă.
Am eu grijă de Hernáncito, dacă vrei să rămâi până dimineaţă.
- Da. - Ai pompat lapte?
Da.
E în frigider. Chiar vrei s-o faci?
- Da, o fac. - Da.
Credeam că vă urâţi.
Nu, ne place să-l facem pe Hernán să creadă că ne batem pentru el.
Sunteţi la un nivel foarte evoluat.
- Hai să dansăm! Haide! - Nu, e băutura mea.
- E petrecerea burlăciţelor. - Ştiu.
Dar mă tem că o să fii mahmură mâine
şi trebuie să termini toate rochile.
Zic şi eu.
Linişteşte-te. Mă descurc.
Cora, nunta e peste două zile.
Te rog doar să fii puţin mai serioasă.
Bine. Da. Eşti...
Sofi, tu eşti înţeleapta, iar eu sunt varză.
- Nu eşti varză. - De ce nu-ţi urmez exemplul?
Mă duc la muncă, în timp ce ceilalţi
- ...sărbătoresc aici. - Nu asta am vrut să spun.
- Distracţie plăcută! Pa! - Stai! Pe bune?
Uită tot până mâine.
Doamne Dumnezeule!
- Încă două, te rog. - Da, te rog.
Şi unul pentru ea.
Papi, se apropie o furtună.
Se anunţă intensificări.
Posibile interacţiuni la nivelul solului pe parcurs.
Se prevăd unele zone uscate...
Nu cred, scumpo.
Se îndreaptă către apele calde.
POSIBIL CICLON TROPICAL
Şi dacă n-o să fie aşa?
A venit toată familia ta cu avionul până aici.
Cora lucrează de atâta timp la rochii.
Planificăm nunta asta de o lună întreagă.
Adică...
Vrei s-o anulăm?
Nu, nu vreau...
Orice ai vrea să faci, eu te susţin.
Nu vreau s-o anulez.
Am un fel de presimţire rea.
Nu ştiu. De parcă ar fi un semn.
Poate ne pripim cu toate astea.
Nu e un semn, iar noi chiar ne pripim,
tocmai pentru că vrem să ne începem viaţa împreună cât mai curând.
- Nu? - Da.
Da.
De-aia ne-am hotărât să ne căsătorim în perioada furtunilor din Miami.
- Greşeala mea. - Cam da.
Suntem o echipă. O s-o rezolvăm.
Acum, hai la masa de repetiţii!
Unu, doi, trei.
Nu-ţi da ochii peste cap, scumpo.
Petale la stânga, petale la dreapta.
Îmi explodează capul.
Face miracole!
La ce oră ai plecat din club?
La două noaptea.
Tu?
Am plecat la şase.
E prea strâmtă? Hei, nu!
Tyler! Nu rochia aia. Nu e a ta.
Asta e rochia ta. Du-te acolo s-o probezi.
Cora, scumpo... Cora, repetăm. Vino!
Huan, te rog să te ocupi de ea. Termină de pus acele!
Trebuie să plec.
Nu mă plăteşti destul pentru nebunia asta.
Ce faci?
Au început repetiţiile!
Nu pot să cred!
Vreau să termin de îngropat cuţitele, ca să împiedic furtuna!
Mamă, nu fi ridicolă!
Dă-mi cuţitele alea!
Vezi?
Chiar îl plac.
Sunteţi un cuplu frumos.
Am învăţat de la cei mai buni.
Unde e Cora?
- Să mergem! Haide! - Am venit.
Domnişoarele de onoare. Unu, doi.
Hai, Cora! Haide! Unu, doi. Elegant.
Şi cine o duce pe fată la altar?
Aş vrea s-o duc eu.
Bine.
Mama mirelui tocmai mi-a zis că sunt dat naibii.
A zis că vrea să mă mănânce cu fulgi cu tot.
O s-o jumulesc puţin.
Să te aud!
Te ştiu de multă vreme.
Ce s-a întâmplat?
Vino cu mine!
Ce s-a întâmplat?
Ştii că eu şi Ingrid ne-am dus la terapie de cuplu?
Da.
N-a dat rezultate şi ea vrea să divorţăm.
Divorţaţi?
Cora! Să nu...
Nu! Mamă!
Divorţaţi?
Ce a zis?
Mamă?
Billy.
Tată?
Cora?
- Poate să spună cineva ceva? - Fetelor...
Nu voiam să aflaţi aşa.
Divorţ?
Cum adică divorţ?
Nu poţi să divorţezi!
Ai avut pe alta?
- Nu! - Mami, nu te băga, te rog!
Noi nu divorţăm.
Nici măcar când am aflat că Luisito avea încă o familie
- ...n-am divorţat! - Poftim?
Poftim?
Trebuie să plec de aici.
Aşteaptă! Linişteşte-te, da?
Îi dăm noi de cap, promit.
Cum?
- Ne-au minţit în tot acest timp. - Ba nu.
N-au avut de ales. Ce puteau să facă?
Tu ştiai?
Poftim? Nu.
- Doamne! - Nu, quelite, aşteaptă!
- Sofi! - Lasă-mă în pace!
N-a fost vina lui. Eu i-am zis să nu zică nimic.
I-ai spus lui Adán, Billy? Ce dracu' a fost în capul tău?
Uitaţi-vă la noi!
Voi vă certaţi, tu minţi.
Nu pot să mă mărit aşa.
Erau creveţi în astea?
- Vai, Doamne! - Haide!
Tu eşti de vină, tu s-o dregi!
Aţi văzut-o pe Sofi?
Pot să mă aşez?
Aici ne-am căsătorit eu şi mama ta.
Nu-ţi face griji pentru noi. Vezi-ţi de viaţa ta.
Nu găseşti pe toate drumurile oameni ca Adán.
Cum aşa, tată?
Toţi spun că nu mai sunt la modă căsniciile,
dar voi eraţi speranţa care îmi mai rămăsese.
De ce divorţaţi?
N-ar fi corect să-ţi răspund fără ca mama ta să fie de faţă,
dar o să-ţi spun că nu e vina ei.
- Tu ai vrut? - Nu.
Atunci, ce s-a întâmplat?
Cred că mama ta îşi dorea un partener.
Un partener alături de care să se bucure de viaţă.
Şi eu am încetat să fiu amuzant.
Am încetat să-i mai fiu complice.
Prieten.
De ce nu începi să fii iar?
Mă tem că s-au dus vremurile alea.
Nu şi dacă te străduieşti.
Pot să-ţi spun doar că...
dacă aş fi semănat mai mult cu Adán...
poate că nu s-ar fi întâmplat.
Tată, eşti ca Adán.
- Nu. - Ba da.
Eşti sensibil.
Eşti vulnerabil.
Încurajezi omul.
Dar n-ai curaj s-o arăţi.
Asta e diferenţa.
Trebuie să te întorci. Adán şi-a ieşit probabil din minţi până acum.
Vai, Doamne!
- O să-şi vină în fire. - Crezi?
Sunt sigură.
- Bună! - Iartă-mă!
- Jur... - Nu-i nimic.
E ultimul secret faţă de tine.
Te implor, căsătoreşte-te cu mine!
O să fie totul bine.
Sper, pentru că habar n-ai să minţi.
Înseamnă "da"?
Da!
S-a înteţit vântul şi am pierdut viteză.
Sergent Cora, închide trapa!
Am înţeles, dle căpitan!
Caporal Sofi, numără echipajul.
Unu, doi, trei, patru.
Locotenent Herrera, activează camera de criosomn.
Am activat-o, domnule!
Grăbeşte-te!
Billy!
Billy, te rog. Vino repede!
Grăbeşte-te!
- Mai repede! S-a înţepenit. - Am venit. Dă-te!
- S-a înţepenit. - La o parte!
Ce s-a întâmplat?
S-a înţepenit oblonul.
Ne trebuie un mop.
Se pare că s-a înteţit furtuna.
A fost şi mai rău de-atât.
Da.
Odihniţi-vă, mâine e o zi importantă.
Tată?
Poţi să mai rămâi puţin cu noi?
Mamă?
Cântă-l, Sam.
Trebuie să-ţi aminteşti
Un sărut e doar un sărut
Un oftat e doar un oftat
Contează doar lucrurile esenţiale
Pe măsură ce trece timpul
Şi când doi iubiţi îşi fac curte
Tot îşi zic "te iubesc"
Să fii sigur de asta
Indiferent ce-aduce viitorul
Pe măsură ce trece timpul
De-abia aştept!
Vai de mine!
Cora, e superbă.
- Îţi place? - La nebunie.
- Vino încoace! - La nebunie!
- E incredibilă! - Doamne!
Cât mă bucur că-ţi place!
Îmi place mult de tot. Mulţumesc.
- Mersi mult. - Care e a mea?
- Chelsea, rochia ta. - Chiar eşti creatoare de modă.
Vanessa, pentru tine am făcut asta. Ştiu că nu suporţi rochiile.
Mersi.
Atenţie pe unde călcaţi!
Ţi-am făcut asta.
E o perlă din rochia de nuntă a mamei.
Ai grijă pe unde calci.
Nu te grăbi.
Bine. Mulţumesc, mamá.
- Tată, vrei să... - Haideţi!
Trebuie să mergem.
Vin imediat. Am uitat să fac pipi.
Poftim?
Doamne, se putea altfel?
Recuperăm din viteză. Eşti bine, scumpo?
Sunt puţin emoţionată, dar e în regulă.
Ce naiba se întâmplă?
La ce vă uitaţi?
S-a prăbuşit podul.
Du-mă cât mai aproape, te rog.
- Bine, e... - Vai, Doamne!
- Nu se poate, am o nuntă! - Cred că nu aţi înţeles.
Ascultaţi-mă puţin!
Sunaţi-l pe şeful poliţiei, spuneţi-i că Junior Herrera...
- Să vă explic. - Junior, uşurel.
- Asta e nunta. Aia e casa. - Stai puţin!
Liniştiţi-vă acum!
Dle poliţist, înţeleg că podul e afectat,
dar trebuie să traversăm.
E periculos să traversaţi.
S-a prăbuşit o porţiune din pod
- ...în timpul furtunii de aseară. - Avem o nuntă dincolo.
Înţeleg, dar nu e sigur să traversaţi.
E munca mea de-o viaţă acolo. Vă rog, lăsaţi-mă să trec!
- S-a prăbuşit podul azi-noapte. - Kyler!
- Nu se trece. E periculos. - Ce s-a întâmplat?
Zi-mi ce e mai grav.
Bună, Natalie.
Mai sunt câteva frunze de palmier pe care le aşteptam...
- Poftim? - Şi florile
n-arată bine deloc.
Nu. Putem să ţinem nunta acolo?
Nunta nu poate avea loc aici.
Nu putem folosi spaţiul. S-a terminat.
Ce vrei să spui?
S-a terminat. Gata.
S-a prăbuşit cortul. Gata cu nunta. Îmi pare foarte rău.
Are dreptate.
S-a terminat.
Ne putem căsători altă dată. În alt loc.
Stai puţin, Sofi!
S-a prăbuşit un pod. A fost furtună.
Ce alte semne mai vrem?
Nu intra în panică, bine? O rezolv eu.
Lasă-mă să sun la Biltmore, să vedem dacă putem s-o facem la ei.
Gata, s-a terminat.
Numai puţin.
O să ne căsătorim altă dată.
- Când? - Nu ştiu.
Hotelul Biltmore. Cu ce vă pot ajuta?
Alo?
Staţi puţin!
Nici nu voiaţi o nuntă la hotel.
Voiaţi ceva unic, ceva special.
Voiaţi o plajă sau un hambar.
Ce ziceţi...
Ce ziceţi de casa noastră?
Nu voiaţi o nuntă cu 800 de necunoscuţi.
Nu-i aşa?
Asta e ziua voastră.
Luaţi-o ca pe o ocazie să aveţi nunta pe care v-o doreaţi.
Hai s-o facem la noi acasă!
La noi acasă.
- Hai s-o facem! - Da!
- Hai s-o facem!
Junior! E nevoie de Junior Jr. şi un lanţ de mesaje.
Zi-le tuturor să aducă câte ceva până la 17:00.
- Nu pot să mă ocup iar de câini. - Hei!
Adună-te! Ce-ai păţit?
Doar ai făcut-o de atâtea ori!
Nu sunt organizatoare de nunţi.
Ce vrei să spui?
- Sunt o escroacă. - Poftim?
Nu eşti doar organizatoare de nunţi.
Am făcut stagiul cu Becky Weisz doar trei luni.
Şi "stagiu" însemna să-i iau copilul de la şcoală.
Şi am luat alt copil.
Au dat alarma pentru dispariţia copilului.
Sunt o impostoare.
Bine, în regulă. Ajunge cu asta.
Tu ai spus că se poate face orice cu telefonul.
- Da? - Da.
Eşti şefă.
O să reuşim. Ce ne trebuie?
Pot redirecţiona câteva camioane cu flori spre casă.
Tot e ceva.
O să arate şic demodat, dar cred că o să dea bine.
Mami, sună-le pe las tias.
- Zi-le să se apuce de gătit. - Hai!
Unde e tío Walter? Tío Walter!
Da. Nu e nevoie să spui. Se întorc Inmortales.
Inmortales.
Kyler, suntem iar pe cai!
- Sofi, aici. - Mersi.
- Vin. - Brânză.
Mulţumesc. Tortilla.
- Mulţumesc, Javie. - Du-te!
Cora, iei torturile?
Da? Bine.
Ne trebuie şi chipsuri. Era să dau peste tine.
E în regulă! Aruncă-le în coş!
Bună ziua! Vă mulţumesc că aţi venit şi că ne veţi ajuta.
Vom transforma casa într-un local de nuntă.
Bine. Va trebui să împrumutăm de la vecini
cât mai multe mese, scaune, farfurii şi tacâmuri.
Antonio, dacă sunt plângeri,
- ...dă-le asta. - Stai, nu!
Am un cod Uber. Nu vine nimeni cu maşina.
Ce e ăla?
Porcul
Bine, du el cochino în spate.
Scuzaţi-ne!
- Hai, faceţi loc! - Atenţie! Trece.
- Scuze, ăla e tortul? - Cu grijă!
- Da. - Din păcate.
Se putea şi mai prost asortat? Doamne!
Trei la preţ de unu.
A sunat JoJo Siwa. Îşi vrea tortul de nuntă înapoi.
Vă ţin eu uşa. Aşa. Uşurel. Treceţi.
Bine. Bună, copii!
Bine. Smulgem toate petalele şi le punem în bol.
Bun. Aşa. În bol. Perfect. În bol.
Ingrid, mă duc să aranjez curtea din spate. Ocupă-te de mâncare.
Ştii că o să ne distrugă toată casa, da?
O reamenajăm mai târziu.
Două sute de persoane în patru ore? Imposibil!
Doamnelor, cum putem să vă ajutăm?
Ce puteţi să faceţi în patru ore?
Sos mole.
Bine, treceţi încoace! Aşa rămâne.
Mole şi ropa vieja?
Cui îi pasă?
- Marcela, ştii să găteşti? - Sigur că da.
Unde găsesc un şorţ?
- În sertar. - Puneţi masa pe terasa din spate.
Cu grijă!
Ştie cineva ceva de îndrumătoarea Zen?
- Ajutaţi-ne puţin, băieţi! - Ţineţi de capăt.
- Aşa. Mulţumim. - Mulţumim.
Trimite toate lăzile de şampanie pe care le ai.
Şi zece cutii cu cel mai bun trabuc mexican, da?
Trabuc mexican? S-o văd şi pe-asta!
Oye, unde e Julieta?
Se simte rău de la creveţi.
Trece timpul. Grăbiţi-vă!
Doamne! Ce-ai păţit?
A căzut podul, aşa că am venit înot.
Nu eşti tu centrul atenţiei!
- Iartă-mă! - Kyler!
- Iartă-mă! Ai dreptate. - Repejor!
Am nevoie să mă ajuţi.
S-a făcut.
Poftim.
Junior? Cum e cu porcul?
- A avut zile mai bune. - Bine.
Tío, unde sunt ceilalţi Inmortales?
Au decedat.
Cântaţi mai tare. Pe aici!
Oye. Junior Jr.
Lasă alea jos.
Şi ajută-mă cu porcul.
E fierbinte, ai grijă. Gata?
Atenţie la mocasinii mei!
- Asta e tot? Un porcuşor? - Da, Chi Chi.
Sper că l-aţi uns cu suc de portocale.
- Da, Chi Chi. - Aş fi putut să-l prepar eu.
E aici nunta Herrera?
Da, nunta e aici.
- Billy. - Sí.
Ei unde o să stea?
Am o idee.
Pe aici, domnilor!
Bine, hai!
Tocmai acolo sus!
- Papi. - Eşti gata?
Da. Tu?
Nu.
Ai grijă la rochie.
Da.
Bine.
Să-i dăm drumul!
Ea ce caută aici?
Îndrumătoarea Zen a lui Adán n-a putut să ajungă din cauza furtunii...
aşa că Natalie celebrează căsătoria.
Deci e mai mult decât organizatoare de nunţi.
Doamne, sper!
- Cora? - Cora!
Vino încoace!
Mâneca ei.
- Mâneca. - Vai de mine!
Drace! Ţine.
- Ai încredere în mine? - Da.
Aşa. Frumos. Da. Superb!
Bine, mersi.
- Arată bine. - Sigur?
Da. Mamá.
Stai liniştită, mi amor. Eşti chiar mai frumoasă.
- Ajută-mă cu voalul. - Da.
- Eu mă duc în faţă. Succes! - Mulţumesc.
Oye, Ingrid.
Nimeni n-ar putea s-o dea cuiva pe fata asta...
dar, de dragul vechilor tradiţii...
dacă tot trebuie s-o conducă cineva la altar...
aş vrea s-o facem amândoi.
Mergem?
Da.
Hai!
Să te ia naiba, Billy!
Hola!
Bonjour!
Bienvenidos la această nuntă!
V-aş ruga pe toţi să vă folosiţi ochii minţii
şi să vă imaginaţi cum ar fi putut să fie această nuntă.
Candelabre de cristal pe comandă...
flamingo dansând sincronizat într-o fântână
şi un bar în care să-ţi umpli singur clătitele, care era...
cu adevărat frumos.
Dar lucrurile nu ies mereu cum le-ai planificat...
în viaţă şi în dragoste.
Şi, uneori, când planurile se sfărâmă şi se prăbuşesc,
viaţa te ia prin surprindere
şi îţi oferă un moment şi mai frumos
decât cel pe care ţi l-ai fi putut imagina.
Deci încredere, supunere
şi puţină dragoste din partea familiei sunt tot ce îţi trebuie.
Iar acum...
Sofi Herrera Castillo, îl iei în căsătorie pe acest bărbat?
Da.
Şi tu, Adán Castillo Herrera...
o iei în căsătorie pe această femeie?
Da.
A luat şi numele vostru de familie?
Iar acum, sub privirea lui Dumnezeu
şi înconjuraţi de familiile voastre iubitoare...
vă declar soţ şi soţie.
Poţi să săruţi mireasă acum.
Consuegro.
Cubanez?
Dinainte de Castro.
E bun.
Ştii, Billy...
în fiecare vară, eu şi amicii mei
mergem la pescuit în Marea Cortez.
Ştii tu, trabucuri, tequila, mezcal.
Cred că ţi-ar plăcea.
Lui Adán nu-i place pescuitul.
Nici boxul.
Nici fotbalul.
Sau baseballul.
Nici stripteuzele.
Unde am greşit cu copilul ăla?
Sincer să fiu...
cred că n-ai greşit nicăieri.
Aş dori să ţin un discurs.
Încă nu, am multe de spus.
Am venit în ţara asta fără nimic.
Cu pluta...
În timpul unui uragan, înconjurat de rechini.
Lăsând gluma la o parte, pentru frumoasa mea Sofi!
Când mi-ai zis că te muţi în Mexic,
m-am temut că toate strădaniile noastre de a veni în ţara asta...
ca să avem un trai mai bun au fost în zadar.
Că vor dispărea tradiţiile familiei noastre.
Mi s-au întâmplat atâtea...
într-un timp record...
şi m-am chinuit să ţin pasul.
Dar, când mi-am dat seama ce viaţă vrei să-ţi construieşti...
am început să înţeleg că a venit vremea să renunţ la trecut
şi să privesc spre viitor.
Şi sunt entuziasmat, bucuros şi mândru...
că vrei să devii un astfel de om.
Pentru Adán!
Ai venit la mine acasă şi mi-ai zis: "Vreau să fiu ca Sofi."
Iar acum, eu vreau să fiu ca tine.
Sunt binecuvântat să te am în viaţa mea.
Şi pentru draga mea Ingrid.
N-ar fi trebuit să aştept atât ca s-o spun...
Ştiţi cât de mândru sunt de casele pe care le-am construit,
dar singurul care contează cu adevărat
e căminul pe care l-ai construit tu.
Şi îţi mulţumesc.
Şi te iubesc la nebunie.
Vă rog cu smerenie să îl iertaţi...
pe acest bătrân cubanez...
încăpăţânat şi mândru...
că i-a luat atâta vreme să-şi dea seama de toate astea.
Să închinăm paharul pentru Adán şi Sofi,
urându-le mult noroc şi multă iubire!
Pentru mireasă şi mire!
- Cu ochii-n patru.
- Vai de mine, ia uite-l! - Ce faceţi, fetelor?
- Bine. Tu? - Bine.
- Frumos discurs. - Ţi-a plăcut?
Mie mi s-a părut cam lacrimogen. Revino-ţi, frate!
- Bine. - Stai puţin!
Îmi place fata.
Ai făcut mereu cum ai vrut tu...
iar eu am făcut mereu cum am vrut eu.
Dar, după ce am văzut rochiile create pentru nuntă...
dacă vrei să porneşti o afacere...
te susţin.
Mulţumesc, papi.
Şi sunt foarte mândru de tine.
Şi eu, de tine.
Ai nunta specială pe care o voiai.
O să-mi fie dor de tine, tată.
Ai ales cântecul nostru pentru dans.
Da.
Numai că nu l-am ales pentru noi doi.
Bravo!
Cum stăm, Billy?
Ce facem?
Hai să mergem în Grecia!
Poftim?
Dacă tot vrei să mă părăseşti, fă-o cu pompă.
Corect.
Care sunt regulile de bază?
Ne putem ţine de mână?
Da.
Putem dansa?
Cred că o facem.
Putem să ne sărutăm?
Ca legenda phoenixului
Totul se termină c-un început
Ce face planeta să se-nvârtă
E forţa începutului iubirii
Am ajuns prea departe
Să renunţăm la cine suntem
Aşa că să ridicăm ştacheta
Şi paharele spre stele
Ea e trează toată noaptea până-n zori
Eu sunt treaz toată noaptea de dor
Ea e trează toată noaptea la distracţie
Eu sunt treaz toată noaptea să am noroc
Prezentul n-are ritm
Darul continui să-l oferi
Oare ce simt?
Dacă vrei să pleci, bine
Am ajuns prea departe
Să renunţăm la cine suntem
Aşa că să ridicăm ştacheta
Şi paharele spre stele
Ea e trează toată noaptea pănă-n zori
Eu sunt treaz toată noaptea de dor
Ea e trează toată noaptea la distracţie
Eu sunt treaz toată noaptea să am noroc
Treji toată noaptea s-avem noroc
TATĂL MIRESEI
Subtitrarea: Aurelia Costache