Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎NETFLIX PREZINTĂ
‎Distrug totul ‎Distrug totul cu un bum
‎Îți distrug bucuria
‎Îți distrug fericirea
‎Am să rup cartierul în două ‎Chiar și orașul
‎Am să distrug totul ‎Până ai s-o iei razna
‎Am să distrug totul ‎Chiar și pe tine
‎Dumnezeule! Ce demon te-a posedat?
‎- Grozav! ‎- Ce e?
‎- N-a fost bestial? ‎- Nu...
‎Aș zice că ai distrus tot.
‎Ieși din starea asta și du-te ‎la un neurolog, poate e ceva cu tine.
‎Ce se întâmplă? Care e butonul de stop?
‎- Spune-mi că îl cumperi, altfel... ‎- Nu, trebuie să încerc altul.
‎- Trebuie să încerc... ‎- Nu!
‎Nu e nevoie, îți fac 10% reducere...
‎Cum?
‎Eu sunt clientul.
‎Desigur.
‎Vreau să le testez!
‎Dumnezeule!
‎Wally?
‎- Totul bine? ‎- Da.
‎Mai bine nu se poate. ‎Lucrez pentru o companie grozavă.
‎Sunt angajatul lunii.
‎Lucrez de luni până luni,
‎sâmbăta, duminica, de sărbători,
‎ascultând muzică grozavă toată ziua.
‎Dacă mai vine un rapper, ‎îi vâr microfonul în fund.
‎Calmează-te.
‎Hai să împărțim sarcinile. Pari nervos.
‎- Ar fi grozav, îmi place asta. ‎- Super.
‎Eu le ajut pe acele fete, ‎tu preia următorul client.
‎Nu, pentru Dumnezeu, Otaviano!
‎Tu-l ajuți pe satanist, ‎eu, pe pinguinii de acolo.
‎- Ești sigur? ‎- Absolut.
‎- E alegerea ta, da? ‎- Bine.
‎- Baftă! ‎- Da. Și ție.
‎Pace vouă!
‎Ce mai faceți, miresele Domnului? ‎Cu ce vă pot fi de folos?
‎Bine, amice. Ce anume cauți?
‎Vreau ceva ce-mi reflectă arta,
‎o claviatură, un pian…
‎Un pian?
‎Ce stil muzical preferați?
‎- Stilul meu e clasic. ‎- Clasic?
‎- În prezent îl studiez pe Claude Debussy. ‎- Debussy? Debussy e minunat!
‎Ascultă, pianul ăsta…
‎Avem chitare acustice, electrice...
‎Cânți minunat, omule.
‎- Mă scuzați. ‎- Da?
‎Nu cred că înțelegeți ‎ce fel de instrument căutăm.
‎Vă doriți un pian, o orgă
‎sau o harpă, ‎un instrument angelic pentru biserică?
‎Stați așa! ‎Cine a spus că mergem la biserică?
‎E cam...
‎Sunteți îmbrăcate în călugărițe.
‎Ea întotdeauna…
‎Nu suntem călugărițe, omule.
‎- Nu? ‎- Nu.
‎Ciudat că totul spune contrariul.
‎Suntem Surorile Iadului!
‎Ce se întâmplă, Dumnezeule?
‎Nu e grozav și șocant?
‎Ba da, lenjeria mea e de acord.
‎- Vrem să testăm echipamentul. ‎- Vă garantez că e de calitate.
‎- Pornește-l! ‎- Nu!
‎Nu face asta, te rog. La maximum?
‎- Bine, fetelor! ‎- Vă rog.
‎- Să-i dăm drumul! ‎- Vă rog.
‎- Unu, doi, trei, patru. ‎- Doamne!
‎Walter? Wally? Ce s-a întâmplat?
‎Walter? Unde ești?
‎Wally? Ce s-a întâmplat?
‎Wally, spune ceva!
‎Bun.
‎- Frate… ‎- Ridică-te ușor.
‎Frate…
‎Ce e cu mine, doamnă doctor?
‎Nu ești în stare prea bună, Walter.
‎Voi muri. Ți-am spus eu, scumpo. ‎Sunt în pragul morții.
‎Doamne!
‎Nimeni nu moare de stres.
‎Voiam să-mi văd fata frumoasă crescând.
‎Tată, am 21 de ani.
‎Ar putea să vă pară puțin rău de mine?
‎Sunt în pragul morții, nu?
‎- Nu sunt pe moarte? ‎- Nu.
‎- Vedeți? ‎- Minunat!
‎Încă nu.
‎Walter, ascultă.
‎Ai nervii foarte întinși.
‎Sunt miliarde de vinișoare ‎gata să se rupă în orice moment.
‎- Orice zgomot ți-ar putea fatal. ‎- Despre ce fel de zgomot vorbim?
‎Orice zgomot, orice fel de stres.
‎Walter, ai putea ceda.
‎Inima ta s-ar putea opri oricând.
‎E perfect.
‎Uite ce am să fac. ‎Am să îți prescriu un sedativ.
‎Există tratament pentru asta.
‎- Și un defibrilator. ‎- Un defibrilator? Pentru ce?
‎Scuze, doctore. ‎Inima ta are nevoie de impulsuri.
‎- Dar nu e chiar… ‎- Stați așa. Tata nu e idiot.
‎Știu ce înseamnă.
‎Tata nu vrea să-l folosească. ‎Nu-mi plac șocurile.
‎Urăsc și șocurile statice mici.
‎Nu merg niciodată desculț ‎din cauza asta.
‎Nu-mi plac zgomotele.
‎- Scumpule? ‎- Da.
‎- E necesar? ‎- Din păcate, da.
‎Ar trebui să-ți găsești o slujbă nouă, ‎o viață nouă într-un oraș nou.
‎Vă permiteți asta?
‎Avem apartamentul ‎și niște bani puși deoparte.
‎Eu sunt consultant financiar, ‎pot să lucrez de acasă.
‎Mereu am visat la o casă la țară.
‎Știu, dar nu vreau să-mi las copilul aici.
‎Tată, m-am mutat deja de acasă. ‎Și vă susțin mutarea.
‎Nu, prea multe schimbări. ‎Și sunt schimbări drastice.
‎E necesar, doctore?
‎Tată…
‎Cât mai repede posibil.
‎BUN VENIT ÎN CARTIERUL LINIȘTII!
‎MUTĂRI
‎DE VÂNZARE
‎Scumpule!
‎Doamne, ce se întâmplă?
‎Walter?
‎Walter, ești teafăr?
‎De unde vine?
‎- Calmează-te, scumpule. ‎- Nu pot.
‎Dumnezeule!
‎E îngrozitor!
‎- Nu sunt bine. ‎- Calmează-te.
‎Calmează-te, scumpule. Respiră.
‎Ei bine, putem...
‎Ce e?
‎Crezi că vor auzi soneria ‎cu zgomotul ăsta?
‎Ce spui?
‎Crezi că vor auzi soneria ‎cu zgomotul ăsta?
‎Nu țipa la mine. Aș putea muri.
‎Ce e cu nebunia asta?
‎Noi suntem noii vecini. ‎Joana, încântată să te cunosc.
‎Sunt Walter. Plăcerea e doar a ei.
‎Voi v-ați mutat alături?
‎E minunat! Încântată.
‎- Sunt Kelly Christina. ‎- O plăcere.
‎Iar ea e Maggie.
‎E puiul meu, mezina familiei.
‎E puiul. Salută-i, Maggie.
‎„Bună, prieteni. Încântată. ‎Eu sunt Maggie.”
‎Maggie, să-i ducem la tata.
‎„Da, mami, să-i ducem.”
‎Bine, puiule.
‎Nu e drăguță? Ia priviți.
‎E amuzantă.
‎Intrați, dragilor.
‎Intrați și „faceți-vă pe voi” comozi.
‎Asta a durut rău. ‎„Faceți-vă pe voi comozi.”
‎Scumpule!
‎Nu băgați în seamă dezordinea.
‎- Casa ta e așa… ‎- Frumoasă, nu?
‎De când locuiești aici?
‎Sunt aici de multă vreme.
‎Am fost plecați din oraș. ‎Ne-am întors ieri-seară.
‎„Ieri-seară.” Da, am observat.
‎Am fost trei luni în vizită la mama. ‎În Itaquaporanga.
‎- Ați fost pe acolo? ‎- Nu.
‎E mai sus de São Paulo.
‎Îmi pare rău, ‎dar accentul meu mai iese la iveală.
‎- Din senin. Nu știu de ce? ‎- Da.
‎Dar Tony, soțul meu, ‎e din Rio de Janeiro, ca voi.
‎- Sunteți din Rio? ‎- Suntem de pe Pământ.
‎Pentru că ea nu e.
‎Ghiciți unde l-am cunoscut pe Tony.
‎- Unde? ‎- Nu veți crede.
‎La o petrecere. Știți unde? ‎Pe insula Caras.
‎Caras!
‎Știți când?
‎Când am câștigat concursul Miss Kaki!
‎MISS KAKI
‎Ai văzut și tu? ‎Cel mai urât fruct văzut vreodată.
‎- Vă plac fructele kaki? ‎- Le ador.
‎Dar „Simon”?
‎Ce glumă proastă!
‎Nu mai țipa!
‎Pardon?
‎E o glumă! Walter iubește glumele.
‎- E o glumă. ‎- Înțeleg.
‎Era să te cred, șmechere. ‎Să vorbim despre poza mea.
‎Ce an era?
‎Fotografia a fost făcută
‎în 19… nu mai contează.
‎- Nu mai țipa, pentru Dumnezeu! ‎- Poftim?
‎O altă glumă.
‎- E un șmecher, ți-am spus. ‎- Doamne!
‎Tony o să te placă. O să te adore.
‎Veniți cu mine.
‎O să îi plăceți. Tony!
‎Te rog, scumpule. ‎Nu poți jigni pe cineva în casa lui.
‎Dar ea poate da buzna în urechea mea ‎ca o școală de samba?
‎- Ți-ai luat pastilele? ‎- Le-am adus.
‎- Iau una. ‎- Trebuie să fim drăguți.
‎- Să fii rezonabil. ‎- Cred că mor.
‎- Nu mori. ‎- O să iau patru.
‎Intrați!
‎De ce țipă? Detest oamenii care țipă. ‎E o școală de samba aici?
‎Sigur că nu, Walter. Nu dramatiza atât!
‎Cică o școală de samba.
‎…tărâmul bucuriei și al propolisului
‎De aceea cânt ‎Trăiască Joaquinópolis
‎Tony, scumpule!
‎Ei sunt noii noștri vecini!
‎Salut, vecini!
‎Să luăm o pauză de cinci minute, ‎să mâncăm
‎niște carne la grătar, niște spată ‎și să ne udăm puțin.
‎Mi-e dor de Kelly.
‎Hai, vecine. Ia niște carne.
‎- Ești fericit? ‎- Nu e cuvântul potrivit.
‎Repetați cu întreaga școală de samba?
‎Nu, sigur că nu.
‎Mă bucur să aud asta.
‎Doar cu jumătate. Apropo de asta…
‎Atenție, fraților!
‎Luni va fi o zi minunată!
‎Toată lumea să fie prezentă săptămâna ‎viitoare. Aduceți pe cine vreți!
‎- Voi muri. ‎- Tony dirijează tobele.
‎Sunt dirijor, compozitor, director ‎de creație, cânt la orice instrument,
‎conduc repetițiile, fac de toate.
‎- De toate. ‎- Minunat!
‎- Chiar ai spus că e minunat? ‎- La ce te așteptai?
‎Pot să vă aduc niște carne?
‎Spată, mușchi, piept sau antricot?
‎Kelly va lua un cârnăcior.
‎- N-am mai mâncat cârnăcior de mult. ‎- Nu la asta se referea.
‎Era o glumă. Acum am picat de prost.
‎Scumpule…
‎Da.
‎Mi-au dat coniac din trestie de zahăr?
‎- Wally! ‎- Da?
‎Vino.
‎Ți-o prezint pe mama mea, doamna Nono.
‎- Poftim! ‎- Încântat, doamnă.
‎Încântată, fiule.
‎Ce a spus?
‎- Simțiți-vă ca acasă. ‎- Nu aud nimic din ce spune.
‎Cred că e surd.
‎Nu e surd, mamă. E doar naiv.
‎- Naiv! ‎- Pe bune?
‎Ne obișnuim și cu el, mamă.
‎Să mâncăm.
‎- Cum se numește școala de samba? ‎- Uniunea Joaquinópolis.
‎E în a doua divizie.
‎Cu voia Domnului, ‎ajungem pe locul întâi la anul.
‎Vom repeta zilnic dacă e nevoie.
‎- E necesar? ‎- E campionatul.
‎Mi-a venit o idee.
‎De ce nu găsiți un depozit ‎unde să repetați?
‎Obișnuiam să repetăm în depozitul școlii.
‎Nu știu de ce, ‎dar vecinii au început să se plângă.
‎Oamenii sunt nebuni.
‎- Ce e rău în asta? ‎- Nu văd nimic rău în asta.
‎Fostul proprietar nu se plângea?
‎Nu ați aflat?
‎- Nu v-a spus nimeni? ‎- Ce anume?
‎Agenor s-a sinucis.
‎Cum a făcut-o?
‎A pornit gazul ‎și și-a băgat capul în cuptor.
‎A lăsat un mesaj criptat.
‎„Liniște, în sfârșit.”
‎- Nu e profund, Kelly? ‎- Prea profund.
‎- Ce o fi vrut să spună? ‎- Chiar nu înțelegeți?
‎Căuta liniștea într-un cuptor?
‎- Pot să le explic. ‎- Nu.
‎Vino cu mine, Wally, ‎îți arăt ceva amuzant.
‎Vino, domnule mustață vopsită.
‎- Se apropie rapid, nu? ‎- Lasă-te dus de val.
‎Hai, Wally.
‎Nu mușc. Vino!
‎Acestea sunt animalele mele, Wally. ‎Am multe animale, dar prefer păsărelele.
‎Am o pasăre pe care o cresc de mică.
‎Dacă mă înțelegi.
‎E colțul meu de liniște.
‎De ce ai atâtea animale?
‎Au fost ale socrilor. Ieri le-am adus.
‎Regret, nu te-am auzit. ‎M-a asurzit cocoșul.
‎Știi cine e el? ‎E Zico, alarma mea de dimineață.
‎- Dar e puțin sucit. ‎- Am observat.
‎Cântă toată ziua.
‎- Îți plac păsările? ‎- Da, cu cartofi.
‎Avem multe animale. ‎Avem câini, o pisică.
‎Avem papagali, peruși, hamsteri
‎Îmi faci o favoare? ‎Voi schimba nisipul și voi mătura.
‎Dacă nu o fac, mă omoară Kelly.
‎Ajută-mă, Wally.
‎Ține asta. Ai grijă la Rondinelli.
‎- Cine e Rondinelli? ‎- Atenție la Rondinelli!
‎Rondinelli! Pleacă de aici!
‎Rondinelli, câine rău! ‎Era să-l nimerești pe Wally!
‎Aproape? Am rahat pe mustață.
‎Tată!
‎Ascultă, Pedro. Ai grijă la Rondinelli. ‎E câinele tău.
‎Dispari de aici, tată!
‎- A mâncat rahat. ‎- Fiul meu are personalitate puternică.
‎Adică proastă creștere. ‎Stai să te întreb. Ce e peria asta?
‎Nu-ți face griji, e curată. ‎E a lui Rondinelli.
‎Petkovic!
‎Spune tuturor ‎care e cea mai bună echipă din lume.
‎- Care e? ‎- Flamengo.
‎- Să mergem acasă, e târziu. ‎- Scumpule, au o grămadă de animale.
‎Da, știu, multe animale. Să mergem.
‎Ce e mirosul ăsta?
‎Cred că am călcat în rahat de pisică.
‎Ai călcat în el cu fața?
‎Să lăsăm asta și să mergem. ‎N-am chef să dau explicații.
‎Fiți atenți. Ascultă, Petkovic. ‎Face asta și cu mine.
‎Petkovic, stai așa. ‎Stai să iau niște mâncare.
‎Priviți.
‎- Nu. ‎- Tony!
‎Știi că asta mă agită. Încetează!
‎Nu te prosti, Kelly!
‎- Haide! ‎- Nu-mi place!
‎Și un copil ar face-o, nu, Wally?
‎- Sunt Walter. ‎- Încerci, Wally?
‎Prefer să nu.
‎Faci asta cu păsări, nu cu papagali.
‎Și papagalii ce sunt?
‎Hai, tată! ‎Oamenii în vârstă nu au curaj.
‎Ești foarte amuzant! Un tip amuzant.
‎„Hai să facem mișto ‎de tipul pe care abia l-am cunoscut.”
‎Nu e vorba despre vârstă, ‎ci despre igienă.
‎Nu vreau să iau boli. Hai.
‎- Cum? ‎- Stai!
‎Spui că animalele mele au boli?
‎Animalele adulmecă mereu lucruri...
‎Ascultă-mă bine, Wally. Uită-te la noi.
‎Suntem simpli, dar suntem curați. ‎Nu, Kelly Christina?
‎Foarte curați! Vreai să adulmeci? ‎Adulmecă-mi axilele! Hai.
‎Adulmecă, puiule. Le și linge.
‎- Ce ar găsi la inspecție? ‎- Pic de mizerie.
‎- Mizerie! ‎- Ascultă aici.
‎Cu toții am fost vaccinați, ‎suntem iubiți și nu avem paraziți
‎Hai să vă explicăm.
‎Walter nu la asta se referea.
‎- Bunica lui l-a crescut cu restricții. ‎- Restricții?
‎Așa vrei să mă ajuți? ‎Știi ceva? Da-mi papagalul.
‎- O s-o fac. ‎- Mai încet, că-l sperii.
‎Eu să vorbesc mai încet? Dă-mi aia.
‎Asta vreți să vedeți?
‎Să nu scoți limba! ‎Nu cumva să scoți limba, Walter!
‎Nu!
‎Ajutați-mă să-l salvez pe Petkovic!
‎Scumpule!
‎Dă-i drumul!
‎Dă-i drumul, Petkovic!
‎Dă-i drumul!
‎Lasă-l, Petkovic!
‎Dă-i drumul! Trage!
‎- Trage! ‎- Petkovic!
‎Dă-i drumul!
‎E un om foarte simplu.
‎Cum te simți, scumpule? Cum e limba?
‎- Tu ce crezi? ‎- Încearcă să nu vorbești.
‎Oricum nu pot.
‎- Mă agită când te aud așa? ‎- Pe tine te agită?
‎E ciudat că tu ești agitată. ‎Îți spun eu ce am pățit.
‎Un câine mi-a aruncat ‎rahat de mâță în față.
‎Fața mea miroase a rahat de mâță.
‎Un papagal mi-a întins limba până aici.
‎Apoi mi-au aruncat ‎o găleată cu apă în față.
‎Suntem blestemați.
‎Cu totul. Îți dai seama?
‎Scumpule, nu înțeleg. ‎Ține-ți limba și repetă.
‎Limba mea a fost dislocată.
‎Nu e posibil. Limba nu are articulații.
‎Nu o poți disloca.
‎Nu ai înțeles nimic, ‎dar ai priceput „dislocată”?
‎Bravo, Joana.
‎Dumnezeule!
‎Ascultă. Au luat-o de la capăt.
‎- Nu mai suport. ‎- Respiră, scumpule. Calmează-te.
‎Respiră. Calmează-te. Ascultă-mă.
‎Am vorbit cu Kelly. Ne-am înțeles.
‎- Da. ‎- Ne-am înțeles.
‎A spus că va vorbi cu Tony.
‎Dar repetițiile vor dura două ore.
‎- Ce? ‎- Trebuie să fii puternic.
‎- Două ore? ‎- Promiți că vei fi puternic?
‎Promit.
‎De aceea cânt ‎Trăiască Joaquinópolis
‎De ce țipă „Trăiască”? ‎De ce trebuie să țipe?
‎Respiră. Nu vorbi și relaxează-te. ‎Îți aduc pastilele.
‎Am deviație de sept. ‎Eu respir pe gură.
‎- Știu, scumpule. ‎- Uite.
‎Calmează-te.
‎- Ești atât de drăguț! ‎- Așa-i?
‎Încearcă să dormi puțin.
‎- Repetă același lucru. ‎- E în ordine.
‎E în ordine, întinde-te. ‎Îți aduc pastilele, bine?
‎- Bine. ‎- Odihnește-te, scumpule.
‎Cântecul nu se mai termină, Joana.
‎Trăiască Joaquinópolis
‎- Asta e! Să-i dăm drumul. ‎- Sunt terminat.
‎- Toată noaptea! ‎- Sunt terminat.
‎Omorâți-mă acum!
‎Pe data viitoare. Mersi că ați venit.
‎Aduceți și niște femei data viitoare.
‎Să facem ceva măreț, da?
‎Pe mai târziu. Mersi.
‎În sfârșit.
‎Scumpule, poți să te relaxezi.
‎Ce? Unde a dispărut?
‎Walter?
‎Walter, unde ești?
‎Walter?
‎Dumnezeule…
‎Unde…? Walter?
‎Doamne!
‎Ești…? Walter?
‎Ce e asta? O voce de înger?
‎Nu, scumpule. Sunt eu, Joana.
‎Nu, e o voce de bărbat.
‎Joana, îmi aud gândurile și vocea.
‎Nu e minunat? Gata cu muzica.
‎Limba ta și-a revenit.
‎- Da. ‎- Nu-i așa?
‎Acum te duci sus și tragi un pui de somn.
‎Eu îți aduc niște lapte, bine?
‎Totul e în ordine. Sunt aici.
‎Mulțumesc.
‎Bună!
‎Azi vă voi ajuta
‎să vă împliniți visul ‎unei pensii liniștite și calme.
‎Ce…?
‎Cum opresc asta? Doamne! ‎Ce e zgomotul ăsta?
‎Walter!
‎Walter?
‎Walter!
‎- Ești teafăr? Vrei pastilele? ‎- Nu vreau pastile.
‎Vreau să știu ce se aude?
‎Doamne!
‎Dumnezeule!
‎Nu-mi vine să cred. ‎Puștiul vecinilor cântă la tobe!
‎- Calmează-te, scumpule! ‎- Pe naiba!
‎S-a terminat, gata cu vorba bună! ‎Rezolv acum!
‎- Cine naiba ești tu? ‎- Haide!
‎Mai devreme am fost aici. ‎Puțin respect, puștiule.
‎Mamă, bărbatul care a mâncat ‎rahat de pisică e aici!
‎- Nu am mâncat rahat de pisică! ‎- Tata așa a spus.
‎Tatăl tău a mințit.
‎- Cine e, Pedro? ‎- Doamne!
‎- Ba tu. ‎- Eu nu.
‎Ba da.
‎Bună, Wally! Te-ai întors!
‎Du-te în camera ta!
‎Ce mai faci? Cum ești, Wally?
‎Nu sunt sigur. ‎A explodat camera trofeelor?
‎Stai să-ți spun ceva… Sunt Walter.
‎Am venit să-i spun puștiului tău ‎să termine cu tobele.
‎De ce? Niciodată.
‎Adoră să cânte la tobe.
‎E un instrument de „precuție” frumos.
‎Percuție.
‎Da, „precuție”.
‎Percuție.
‎„Precuție”.
‎E soțul tău acasă?
‎Tony!
‎Ce e, Wally. Bei ceva?
‎Sunt Walter.
‎Nu am venit să beau, ‎am venit să cer să se facă liniște.
‎Calmează-te, scumpule.
‎Vrei niște ceai?
‎Ce?
‎Muzica e moștenire de familie.
‎- Ce? ‎- Mamă.
‎Lasă-l, mamă. ‎Sigur trece printr-o perioadă grea.
‎De ce nu te duci să te rogi?
‎- Mă scuzați. ‎- Rugați-vă cu voce tare!
‎Cu tot zgomotul ăsta, ‎Dumnezeu nu vă va auzi.
‎Om simplu.
‎Scumpule, spune-i amicului tău Walter
‎că în casa asta sunt încurajate artele.
‎Artele? Ce-ați spune de origami, ‎pictură sau apă colorată?
‎Trebuie să fie niște tobe nenorocite?
‎Tony, eu m-am săturat de el! ‎O să-i spun vreo două.
‎- Lasă-mă pe mine! ‎- Pe mine.
‎- Lasă-mă! ‎- Tony!
‎- Spune-o! ‎- Ascultă la mine, Wally!
‎Ai dreptate! Rezolv eu.
‎- Da. ‎- Nu…
‎Nu accept ce se petrece în casa asta.
‎E minunat. Ne-am înțeles.
‎- Asta se termină acum. ‎- Da.
‎Arthur!
‎Rahat!
‎- Da? ‎- Treci aici!
‎Da, ‎papi!‎ Salut, dle Walter?
‎- Cere-i scuze lui Wally! ‎- Pentru ce?
‎Nu e nevoie de asta.
‎Încetează doar cu nenorocitele de tobe!
‎Cere-i scuze pentru muzica aia rock.
‎În casa asta se cântă doar samba.
‎Iar cu asta, tată? Pe bune?
‎E penibil.
‎- Nu ați înțeles problema. ‎- Taci, Wally!
‎Problema e că fiul lui João Nogueira ‎cântă samba.
‎Fiul lui Péricles cântă samba.
‎Fiul lui Arlindo Cruz cântă samba.
‎Al meu cântă muzică rock?
‎Tată, cu tot respectul.
‎- Detest samba. ‎- Doamne!
‎Samba ne pune mâncarea pe masă. ‎Samba ne-a plătit casa.
‎- Samba cel mai frumos stil brazilian. ‎- Ce să fac? Eu sunt rocker.
‎Iubesc muzica rock n'roll!
‎- Detest muzica braziliană. ‎- Să nu mai spui asta.
‎- E o problemă de familie… ‎- Șezi!
‎- E o problemă de familie. ‎- Dacă ar cânta funk brazilian?
‎- Ce părere ai? ‎- Nu!
‎- Pentru Dumnezeu, nu funk! ‎- Da!
‎- Fir-ar! ‎- De acord cu tine!
‎- Funk nici nu e brazilian. ‎- Nu înțelegeți problema.
‎Gata, totul e în ordine.
‎- Pot să mă întorc? ‎- Da.
‎Nu te întoarce la tobele alea nenorocite!
‎Ce spui, Wally?
‎Wally pe naiba!
‎Îmi pierd răbdarea!
‎Regret, dar mi-am pierdut-o. ‎Uite cum va sta treaba.
‎De acum, vreau doar liniște!
‎Doar liniște!
‎Se poate?
‎Ce ne dorim?
‎Liniște
‎Ce ne dorim?
‎- Walter, ți-ai luat pastilele? ‎- Voi muri, scumpo.
‎- Nu vei muri. ‎- Ba da.
‎- Se va termina și asta. ‎- Ba nu.
‎După petrecere, vor face altă petrecere.
‎Nu se poate. Știi de ce? ‎Pentru că există legi.
‎E oră de liniște după 22:00.
‎Dacă nu încetează până la 22:00, ‎sunăm la poliție.
‎Ce oră e?
‎E 22:15.
‎Sună.
‎POLIȚIA
‎E minunat. Mi-aș dori să am pop-corn.
‎Avem.
‎- Vrei și tu? ‎- Da.
‎Ce e, domnilor agenți? Bună dimineața!
‎Actele, vă rog.
‎Sigur, dar poza n-a ieșit prea bine.
‎Nu vi se pare prea târziu ‎ca să dați petrecere?
‎Nu e niciodată prea târziu ca să petreci.
‎- E un cartier rezidențial. ‎- Așa e. E prea târziu pentru o petrecere.
‎„Antonio Vilares de Souza.”
‎Știu numele ăsta.
‎Mi se spune Tony.
‎Tony din sat?
‎Eu sunt.
‎Tony de la Uniunea Joaquinópolis!
‎Ce coincidență, omule! ‎Am studiat împreună.
‎Sunt Francisco Praxedes.
‎- Chico Praça? ‎- Da, Chico Praça!
‎Îmbrățișează-mă, frate. Sunt fanul tău.
‎Mersi.
‎Trebuie să le spun amicilor mei ‎că ne cunoaștem de mici.
‎- Am toate piesele tale în telefon. ‎- Și eu.
‎De data asta veți câștiga.
‎Cu voia Domnului! ‎Piesa e aproape terminată.
‎E în lucru. Vreți s-o auziți?
‎- Da! ‎- Cântă!
‎Vocea mi-e un zâmbet în gât
‎Samba mea ridică oamenii în picioare
‎Sunt de pe tărâmul bucuriei ‎și al propolisului
‎De aceea cânt
‎Trăiască Joaquinópolis
‎- De aceea cânt ‎- Trăiască Joaquinópolis
‎- Da! ‎- Uimitor!
‎- Minunat! ‎- Frate.
‎Cum să facă cineva plângere împotriva ta?
‎Nu înțeleg. Sunt aici de zece ani
‎și e prima dată când se plânge cineva.
‎Ai vecini noi cumva?
‎Te-am văzut, Wally!
‎Nu sunt eu!
‎- De ce ai spus asta? ‎- Nu știu, m-am lăsat dus de val.
‎- Mâinile sus! ‎- Mișcați-vă încet.
‎Ieșiți ușurel.
‎Nu suntem înarmați.
‎Pentru Dumnezeu, avem mâinile sus!
‎- Bună seara, agenți. ‎- Bună seara.
‎Voi ne-ați sunat?
‎- Nu. ‎- Da.
‎- De ce recunoști? ‎- Nu asta e problema.
‎- Nu ne-am înțeles. ‎- Nu știi să improvizezi?
‎- Lăsați-le jos. ‎- Da.
‎Ce dezamăgire, Wally!
‎Nu mă așteptam la așa ceva.
‎Azi ne-am întâlnit, îți dai seama?
‎Cum să-mi raportezi prietenul?
‎Da. Nu ți-am raportat prietenul.
‎Am raportat un vecin ‎care nu-și respectă comunitatea.
‎- Exact. ‎- Și mai e ceva.
‎Vreau lege și ordine.
‎Orele de liniște trebuie respectate.
‎Lucru pe care acest domn nu-l face.
‎- Spune, scumpule. ‎- Mersi, scumpo.
‎Nu trebuie să mă lovești în fața lor. ‎Mai am ceva de clarificat.
‎- Da! ‎- Amândoi suntem plătitori de taxe.
‎Noi vă plătim salariile.
‎- Te-ai lăsat dus de val. ‎- M-am lăsat dus de val.
‎Am studiat Dreptul un semestru
‎și acum va ieși urât.
‎Dacă v-ați fi făcut treaba, ‎ceea ce pare că…
‎Dragii mei Praxedes, Reginaldo ‎și Madureira,
‎nu vă faceți treaba. ‎Ar trebui, dar nu știți s-o faceți.
‎- Nu vă știți face treaba. ‎- Scumpule...
‎Ăsta e adevărul ‎și nu faceți față adevărului.
‎Ar trebui să-l închideți pe acest domn ‎și să puneți punct acestei orgii.
‎Această petrecere malefică! Pricepi?
‎Ai pus mâna pe mine!
‎- Nu, n-a pus-o! ‎- N-am pus-o!
‎- N-am pus-o. ‎- Acum ai pus-o.
‎- Ai văzut? ‎- Da.
‎Ca să evităm alte probleme, ‎intru înapoi în casă.
‎Stai!
‎Miroși minunat! Arăți foarte bine. ‎Ce faci?
‎- Dă-te! ‎- Luați-l!
‎S-a transformat în oaie. ‎Întoarce-te, oaie.
‎- Dă-te. ‎- Sun-o pe avocată.
‎- Calmează-te, totul va fi bine. ‎- Sun-o!
‎Rezolv eu problema.
‎- Luați-o și pe ea! ‎- Pe mine?
‎- El ți-a pus degetul pe față. ‎- Hai!
‎- Ce faceți? ‎- Nu mă lăsa singur!
‎O să mă violeze în închisoare.
‎Să bem niște iaurt ‎până putrezesc ei pe bancheta din spate.
‎Voi fi târfa tuturor.
‎Cât de umilitor e! ‎N-am mai fost într-o mașină de poliție.
‎- Nici eu. ‎- De ce ai țipat la el?
‎A fost vina ta.
‎Tu m-ai impulsionat: „Spune-le, scumpule!”
‎- M-am lăsat dus de val. ‎- E vina mea? De ce l-ai atins?
‎Ai văzut că el s-a împins în degetul meu.
‎- El a fost. ‎- Cui îi pasă?
‎- Am cătușe din cauza ta. ‎- Și eu.
‎Jos, doamnă.
‎Cobor. Răbdare, dle ofițer.
‎Omul ăsta e cel mai tare.
‎Ascultă.
‎Dacă ar fi după mine, ‎ați petrece noaptea la mititica.
‎Dar ne-a rugat să vă eliberăm.
‎- Bine. ‎- Ascultați.
‎Să nu-mi mai deranjezi amicul.
‎Eu l-am deranjat pe el?
‎- Walter, nu te opune. ‎- Bine.
‎- Nu… ‎- Wally!
‎Îmi ești dator.
‎Hai acasă, Joana.
‎Dispari, bestie!
‎- Ce e, scumpule? ‎- Câinele lor ne-a distrus grădina.
‎Cum a intrat?
‎Ce fel de câine face una ca asta?
‎Salut, Wally!
‎Nu sunt Wally, sunt Walter!
‎Rondinelli s-a întrecut de data asta.
‎E cel mai mare tunel săpat vreodată.
‎- Cel mai mare? ‎- A fost în brigada de pompieri.
‎E antrenat să sape gropi. ‎Asta face toată ziua.
‎Obișnuia să salveze oamenii ‎luați de viituri,
‎cutremure sau tsunami-uri. ‎E antrenat să sape.
‎Sapă oriunde și oricând. ‎E un erou, Wally.
‎Nu-mi pasă de câinele tău.
‎Sper să cimentezi la loc gaura asta.
‎Nicio grijă, Wally. ‎Ia ciment și am s-o fac.
‎Ce naiba tot spui? Tu s-o acoperi.
‎Iar câinele tău să nu se mai apropie, ‎altfel îl împușc.
‎- Ce vorbești, Walter? ‎- Cu un tranchilizant. Dar îl împușc!
‎Ce e, Tony?
‎Să nu-mi spui…
‎- Rondinelli, scumpo. ‎- Ce mândră sunt!
‎Ar trece doi câini pe aici. ‎E un arhitect.
‎Cred că e cel mai larg tunel al său.
‎Nu, amintește-ți de tunelul ‎săpat la ușa celuilalt vecin.
‎Era „decât” mai mare.
‎Decât?
‎- „Decât” mult mai mare. ‎- Sfinte!
‎Super! Pot să-l folosesc ‎să ajung dincolo?
‎Nimeni nu vine aici, puștiule!
‎Sifonarul s-a înfuriat.
‎- Sifonarul? ‎- Ai chemat poliția, Wally.
‎- Ce ești tu? ‎- Un sifonar!
‎Nu suntem cam mulți într-un tunel?
‎Ba da.
‎Walter, nu te mai certa. ‎Umple gaura la loc.
‎Joana, m-au făcut sifonar.
‎Las-o baltă, vor uita în curând.
‎Sifonarule.
‎Pot să lovesc papagalul?
‎Sifonarule.
‎Papagalii nu răspund la asta.
‎Nu e un câine. E un papagal enervant.
‎Sifonarule.
‎O singură lovitură în cap?
‎Sifonarule.
‎- Sari, Kelly Christina! ‎- Sar, scumpule.
‎Ce-i aia, dragule?
‎Mi-ai lipsit.
‎Și mie. Suntem în piscină.
‎Auzi!
‎Scumpule, am un cârcel.
‎- Vino la mine. ‎- Nu încetează niciodată?
‎- Vin, mamă sexy. ‎- Mai ia o pastilă.
‎Nu mai iau medicamente.
‎Parcă e ‎Animal Planet‎.
‎- Am terminat, Joana! ‎- Ce ai de gând să faci?
‎Ce trebuia să fac de mult.
‎Walter?
‎E prea mult!
‎Walter, ce e aia?
‎E bazooka din armată.
‎Când ai luat-o?
‎Știam că va veni ziua asta. Știam.
‎Nu, Walter, nu face asta, te rog!
‎O singură salvă!
‎Mori, Tony!
‎- Mori, Tony… ‎- Walter?
‎- Da? ‎- Totul bine?
‎De ce m-ai trezit ‎dintr-un vis atât de frumos?
‎Frumos? Spuneai: „Mori, Tony.”
‎Da, dar ei nu mă auzeau.
‎Te-am auzit!
‎- Vrei să-l ucizi pe vecinul nostru? ‎- Nu vreau să-l ucid.
‎Asta e bine.
‎Aș putea angaja un asasin plătit? ‎Îl caut online.
‎Crima e o infracțiune, nu uita.
‎Dar ar fi auto-apărare. ‎El sau eu, e greu de ales.
‎Walter, trebuie să accepți realitatea ‎și să iei sedativele. Te vei obișnui.
‎- Da? ‎- Da.
‎Să continui să iau sedative? ‎Să-ți arăt ceva.
‎- Prospectul? ‎- Da, citește prospectul.
‎- E o prostie. ‎- Citește pagina 2.
‎Citește la 4.2 și lasă restul.
‎Hai!
‎„Utilizarea îndelungată ‎poate provoca somnolență,
‎iritabilitate, dureri de spate, mâncărimi, ‎vedere încețoșată noaptea,
‎mucoasă uscată…"
‎DISFUNCȚIE ERECTILĂ
‎„Disfuncție erectilă permanentă"?
‎„Un somn veșnic într-un splendid leagăn.”
‎Nu-l vei mai vedea pe dl Gâdilici.
‎Războinicul cu coif roz.
‎Nu va mai lupta vreodată.
‎De aceea trebuie să semnați ‎petiția scrisă de mine și de soțul meu.
‎E urgent. Imperativ chiar.
‎Trebuie să schimbăm regulile comunității. ‎Nu putem trăi așa.
‎E un loc relaxant și liniștit.
‎Nu e depozitul școlii de samba, ‎unde fiecare face ce vrea.
‎Tu…
‎VECHEA GARDĂ ‎UNIUNEA JOAQUINÓPOLIS
‎Locuim într-o comunitate liniștită ‎și pașnică.
‎O comunitate unde liniștea e prioritară.
‎Ce anume ne dorim? Liniște.
‎Mai ales voi, ‎care sunteți aproape de cealaltă lume.
‎Ce ne dorim? Liniște și pace.
‎Nimeni nu merită atâta zgomot.
‎Cum rămâne cu viața amoroasă?
‎Nu mai e cazul vostru, ‎dar nici eu nu o duc prea bine.
‎Din cauza zgomotul, ‎nu putem fi mereu…
‎Mai ales tu, care pari învins. ‎Dar nu asta contează.
‎Cu semnătura voastră ‎îi putem scoate de aici!
‎Cum puteți trăi cu petrecerile ‎pe care le dă?
‎Cum reușiți?
‎Ce a spus, Oswaldo?
‎Nu știu, Angelina.
‎Ce spuneai, fiule?
‎Spuneam… ‎Chiar sunteți surzi, nu-i așa?
‎De aceea nu i-ați reclamat. Nu îi auziți.
‎Mulțumesc oricum.
‎Nu mi-ați fost de ajutor.
‎Mulțumesc mult.
‎Toate cele bune.
‎Să fiți sănătoși. ‎Regret că m-am deschis în fața voastră.
‎Bună!
‎Vorbeai urât despre tata?
‎Eu? Nici vorbă!
‎Chiar deloc.
‎Ba da, te-am auzit.
‎Luam doar pulsul comunității, copilă.
‎O să-i spun.
‎Te rog să nu faci asta.
‎O să-ți iau o înghețată.
‎Ia niște bani și problema va dispărea.
‎Încerci să mă mituiești?
‎Știi deja ce înseamnă mita? ‎Bine, îți iau două înghețate.
‎Ești o rușine.
‎Mă faci să mă simt prost. ‎Ai spus-o cu multă convingere.
‎Nu face asta. ‎Nu-mi mai face probleme.
‎Tată!
‎Tată sfânt! Binecuvântează această copilă! ‎Întoarce-te, te rog.
‎Să fiu al naibii!
‎- Joana… ‎- Ce naiba?
‎M-a auzit fiica vecinului ‎vorbindu-l de rău.
‎- Câte semnături ai adunat? ‎- Niciuna. Tu?
‎Zero. Dar n-ai să crezi ce am aflat.
‎- Ce? ‎- Toată lumea îi place.
‎Imposibil. Toți sunt surzi?
‎E posibil. Le oferă bilete VIP ‎la parada de la carnaval.
‎Invită oameni la petreceri ‎și împrumută multă lume cu bani.
‎Sunt cămătari.
‎Trebuie să recunoaștem. Sunt cumsecade.
‎Nu, Joana, nu sunt cumsecade.
‎Sunt nepoliticoși, gălăgioși ‎și nu se conformează.
‎Poate că noi suntem cei instabili.
‎Tu ai o problemă cu ei, ‎ei n-au nimic cu tine.
‎Ce sonerie e aia?
‎Nici nu știam că avem sonerie.
‎Rezolvă problema, te rog.
‎Fir-ar, e pârâcioasa!
‎- Du-te să vorbești cu ei. ‎- Te-a văzut.
‎Ba nu. Du-te tu.
‎Te-am văzut!
‎Doamne!
‎- Te-am auzit! ‎- Bună ziua, dle Walter.
‎Poți să-mi spui Wally. ‎Iar tu, unchiul Wawa.
‎Fiica mea spune că te-a auzit ‎vorbindu-mă de rău oamenilor.
‎Ce a spus pârâcioa… ‎Prințesa asta frumoasă.
‎Această frumoasă…
‎Cred că a greșit. Știi cum sunt copiii.
‎Aud și ei ceva… ‎Nu te-am vorbit niciodată de rău.
‎Mi-au confirmat 15 vecini.
‎Cum te-ai mișcat așa repede?
‎Avem un grup. Mi-au spus totul.
‎Eu l-am pus pe mut. ‎Mesajele de grup sunt enervante. Regret.
‎Să-ți spun ceva.
‎Pot să-ți spun că-mi distrugi pacea.
‎Ce-ar fi să… Ascultă!
‎Ce fetiță drăguță! Ascultă.
‎- Pacea ta? ‎- Da.
‎Eu îți distrug pacea?
‎Locuiesc lângă tine ‎și sunt ca la Disneyland.
‎Doar că la Disneyland e cu program.
‎Ba nu. Am lăsat-o ușor din cauza ta.
‎Cum? Ați lăsat-o mai ușor? Cum?
‎Am renunțat la cursul de tubă a Sashei. ‎Spune-i, scumpo.
‎- Așa e, tată. ‎- Iar eu nu mai fac tâmplărie.
‎Hobby-ul meu preferat.
‎Și am multe drujbe.
‎Am multe circulare, drujbe…
‎Mulțumesc. O să-mi mulțumești și tu.
‎- Nimănui nu-i place tuba. ‎- Și încă ceva.
‎Nu m-am mai uitat la fotbal.
‎Nu mi-am chemat prietenii ‎să sărbătorim cu focuri de artificii.
‎Iar ieri a fost ziua soacrei mele.
‎Nu am mai găzduit petrecerea în familie.
‎Sărmana bunica.
‎Ești o dezamăgire, Walter.
‎O mare dezamăgire. ‎Mi-am deschis inima în fața ta.
‎- Te-am primit în casa mea. ‎- Am fost o dată!
‎- Vrei război? ‎- Nu.
‎Vei avea război. Iubito?
‎Ia-ți tuba de pe raft.
‎Toată ziua vei exersa la tubă.
‎- Haide. ‎- Nu cânta la tubă.
‎O să se lege lumea de tine.
‎Nu vei fi populară. ‎Am murit și am ajuns în iad?
‎Asta e? Satana e vecinul meu?
‎L-am ofensat pe Dumnezeu? ‎Am urinat pe giulgiul din Torino?
‎La trei. Unu, doi, trei! Hai!
‎De ce stă așa departe tata?
‎Nu prea reușește să mănânce.
‎Scumpo, îmi dai sucul, te rog?
‎Walter, nu sucul.
‎- Să-ți torn eu? ‎- Nu.
‎Nu sunt invalid. ‎Îmi pot turna singur sucul.
‎Scumpo, dă-mi sucul, te rog, ‎de vreme ce mama refuză.
‎- Cu grijă, tată. ‎- Mulțumesc.
‎- Cu grijă… ‎- Mulțumesc.
‎Nu sunt copil. Arăt ca unul?
‎Vezi copii pe aici?
‎Mă descurc.
‎Fructul pasiunii. E bun...
‎Este…
‎Asta e, scumpo. Dă tot ce poți!
‎Sasha, la masă!
‎Asta e.
‎Lecția a luat sfârșit.
‎Minunat!
‎Sunt sătul.
‎Joana…
‎ce avem la desert?
‎Ananas.
‎Ananas?
‎Avem și mandarine.
‎Ascultă, Joana.
‎Nu putem continua așa.
‎Ananasul nu este un desert.
‎Sunt un om stresat.
‎Când cer desert, ‎mă aștept măcar la un tort.
‎Nu trebuie să fie cel mai bun.
‎Orice fel de tort.
‎Poate fi cu cremă de papaya, ‎cu înghețată.
‎Cu orice vrei tu.
‎Tu ce vrei, Joana?
‎Ce vreau eu, Walter?
‎Da, ce îți dorești?
‎Eu vreau…
‎Chiar vrei să știi ce vreau?
‎Nu contează.
‎Draga mea, dragă Joana, ‎care nu trebuie să spui ce gândești,
‎voi trage un pui de somn în cămară.
‎Mă scuzați.
‎El…
‎- Va dormi în cămară? ‎- E cel mai liniștit loc.
‎A descoperit că borcanele de murături ‎au o acustică bună.
‎Trebuie să plecați de aici. ‎Vindeți casa, închiriați-o.
‎Nu putem vinde casa. Suntem prinși aici.
‎Mamă, lucrez pentru o firmă de avocatură.
‎Puteai să mă suni.
‎- Ești stagiar, scumpo. ‎- Da.
‎Dar cunosc legea, cunosc avocați.
‎Pot să vă ajut.
‎Pot să-i dau în judecată pe vecini.
‎Nu, scumpo. Nu te implica.
‎Ai viața ta, mergi la facultate...
‎- Haide! ‎- Ne descurcăm noi.
‎Dă-i!
‎Mă scuzați! E greu să dormi în picioare.
‎Dar a fost bine, ‎am găsit o conservă de piersici.
‎Mă scuzați.
‎Sunt obosit.
‎Cine e?
‎Bună! Sunt...
‎Sunt Camila!
‎Walter, vecinul vostru, e tatăl meu.
‎Încântat. Arthur.
‎Am venit să vă văd.
‎Nu...
‎Am venit la dl Antonio, tatăl tău...
‎E acasă?
‎Da, tata e acasă.
‎Intră, te rog.
‎Intră.
‎Scuză-mă.
‎Walter, ce faci?
‎Îmi fac griji pentru Camila. ‎N-am încredere în oamenii ăia.
‎Nu trebuia s-o lăsăm singură.
‎- Se descurcă singură. ‎- Nu știu.
‎Asta a venit pentru tine.
‎Tata a așteptat.
‎De ce a durat atât?
‎Walter, ce-i aia?
‎Un pistol.
‎Nu e drăguț? Se numește Shirley.
‎Shirley, salut-o pe mama.
‎Sper că n-ai de gând să ucizi pe cineva ‎sau să te sinucizi, nu?
‎Nu, e un pistol tranchilizant.
‎- Pentru ce? ‎- Ți-am spus.
‎Dacă mai intră vreun animal aici,
‎va dormi o săptămână.
‎Walter.
‎Să nu faci asta.
‎Joana, sunt un om disperat, ‎nu am nimic de pierdut.
‎Mamă, tată, trebuie să vorbim.
‎Bine.
‎Trebuie să exersez.
‎Dl Antonio înțelege că-l pot da ‎în judecată, așa că va coopera.
‎Merge la închisoare, da?
‎Nu poți merge la închisoare ‎pentru o petrecere.
‎Nu vor mai exersa aici.
‎- Doar în depozitul școlii. ‎- Doamne ajută!
‎Și vor reduce la jumătate ‎numărul de animale sălbatice.
‎Am spus că voi suna ‎la Protecția Animalelor.
‎Ce idee bună, scumpo!
‎Perfect! Au dus câinele?
‎Câinele nu e sălbatic, tată.
‎Papagalii sunt.
‎Papagalul aparține familiei de 50 de ani. ‎El rămâne.
‎50 de ani, fir-ar să fie. E nemuritor?
‎Papagalii trăiesc 80 de ani, tată.
‎Și atunci care animale pleacă?
‎Două țestoase, un papagal macaw, ‎un șarpe...
‎- Șarpe? ‎- Șarpe?
‎Șarpele lipsește, dar îl vor găsi.
‎Un coati, doi porci de Guineea,
‎o ciocârlie, două păsări-rinocer, ‎12 peruși, o maimuță capucin
‎și, în final, o clopotă albă amazoniană.
‎- Au o clopotă albă? ‎- Da.
‎N-am auzit de așa ceva.
‎Azi a sosit, dat o returnează.
‎Înapoi, Adílio!
‎Acela era Adílio. Dar va pleca.
‎Încercați să vă înțelegeți cu ei.
‎- De acord. ‎- Invitați-i la cină.
‎Arătați că sunteți drăguți.
‎- Apropiați-vă de ei. ‎- Da, scumpo.
‎- Ar fi bine să plec. ‎- Ascultă, scumpo.
‎Suntem foarte mândri de tine.
‎Mulțumim, iubito.
‎Da, tu ești comoara noastră.
‎Vreau să spun…
‎- Walter. ‎- Tu…
‎Ușurel, tată.
‎- Tu ești cadoul nostru cel mai de preț. ‎- Da...
‎Ce drăguț e tata!
‎- Trebuie să plec. ‎- Du-te.
‎Bine, ai nevoie de bani?
‎Nu, mă întorc la Rio.
‎Ai grijă de tata. ‎Nu-i face probleme mamei.
‎- Va avea grijă de tata. Pa! ‎- Pa, scumpo.
‎- Calmează-te, scumpule. ‎- Joana, trebuie să...
‎Am ceva să... spun.
‎Fiica noastră
‎e cel mai frumos lucru pe care l-am făcut.
‎Așa e.
‎- Bună! ‎- Bună!
‎- Pune-ți asta. ‎- Bine.
‎Ține-te bine, scumpo.
‎Walter, ascultă-mă. ‎Vom fi drăguți și politicoși.
‎Ne vom simți minunat.
‎Vom vorbi ca între adulți.
‎- Pot să contez pe tine? ‎- Desigur.
‎Bine, deschide.
‎- Salut, vecine! ‎- Surpriză!
‎- Ce surpriză? Doar ne-au invitat. ‎- Așa e.
‎„Bună! Bună seara!
‎Am venit în vizită.”
‎Mă înnebunește când vorbește așa.
‎Walter.
‎- Vă rog. ‎- Vă rog. Intrați.
‎Haide.
‎- Va fi o seară frumoasă. ‎- Scuză-mă.
‎Uite, dragule. Au renovat.
‎Îmi place ce ați făcut cu locul ăsta.
‎Trebuie să spun că sunt onorat ‎să fiu aici.
‎Nu, noi suntem onorați de vizita voastră.
‎Tocmai îi spuneam lui Kelly ‎că nu ești atât de nemernic.
‎Da.
‎Dacă mă înțelegi.
‎Înțeleg și sunt puțin ofensat.
‎Pot să spun ceva?
‎Eu nu am pic de respect ‎pentru oamenii antisociali.
‎Da.
‎Omul care deschide ușa casei sale...
‎își deschide și sufletul.
‎- Da. ‎- Vulgar.
‎Note înalte. Super!
‎- Mulțumesc. ‎- Dragule.
‎N-am mai fost aici de o vreme.
‎Ultima oară, Pedro a dat foc casei, ‎mai știi?
‎Fiul vostru a dat foc acestei case?
‎Cu multă vreme înainte de dl Agenor.
‎- Cel care s-a sinucis? ‎- Da.
‎Mulți s-au perindat pe aici.
‎Peste zece proprietari.
‎Nimeni nu rămâne. Și nu știu de ce.
‎O fi un mister ‎sau un cimitir antic dedesubt.
‎- O fi o casă blestemată. ‎- Crezi?
‎Kelly, mai știi ziua incendiului?
‎- Da. ‎- Chiar ziua cu pricina?
‎Era un haos, erau așa mulți aici.
‎Mașini de poliție, de pompieri, ‎elicopterul cu paramedici…
‎Un haos adevărat. ‎Flăcările au cuprins casa.
‎Era un cuplu la etaj.
‎Tavanul a cedat, iar ei au căzut aici.
‎- Fir-ar să fie! ‎- Chiar aici.
‎Noroc că nu a murit nimeni.
‎Încă am filmarea dată la știri.
‎- Emoționantă, nu? ‎- Foarte.
‎Foarte. Era asemenea unui film.
‎- Arată-le. Vreți să vedeți? ‎- Nu.
‎- Am înțeles ideea. ‎- Exact.
‎Ghiciți pe cine am cunoscut atunci.
‎Pe Rondinelli, câinele nostru. ‎Venise cu pompierii.
‎Deci nu totul a fost o tragedie.
‎A fost bine pentru voi, ‎dar nu și pentru familia de aici.
‎Da. Ați auzit și voi?
‎Ce spui, Maggie?
‎„Pune-mă jos, mama."
‎Ați auzit și voi?
‎Pot s-o las pe Maggie jos? Vă deranjează?
‎- Sunt puțin alergic. ‎- Sigur.
‎- Sigur.
‎Fă-te comodă, Maggie.
‎Du-te, explorează.
‎Mai putem anula?
‎- Nu. ‎- Bine.
‎Pe lângă samba, îmi place comedia.
‎Vreau să scriu un număr de stand-up ‎ca să mai câștig ceva.
‎Prima glumă va da cu toți de pământ. ‎Ascultați.
‎O furnică vede un elefant ‎în junglă și zice:
‎„Dle elefant, mersi pentru favoare.”
‎Elefantul spune: ‎„Nu-mi mulțumi, dezbracă-te.”
‎Nu cred că a înțeles. Vă explic.
‎- Elefantul voia… ‎- Nu, am înțeles.
‎Foarte amuzant.
‎Merg să mai aduc vin. ‎Mai dorește cineva ceva?
‎Vin cu tine. Sunt o bună „somalieră”.
‎Se numește somelier.
‎Am folosit femininul.
‎Exact! Limba noastră, regulile noastre. ‎Asta e. Să mergem.
‎- Da. ‎- Atenție la scări.
‎Cu grijă.
‎Wally, apreciez invitația Joanei.
‎Așa e, Joana e minunată.
‎Era și vremea ‎s-avem o discuție ca între oameni mari.
‎Apropo de asta, ‎nu ne întrerup nici copiii.
‎- Cum nu ne întrerupe nimeni. ‎- Nimeni.
‎Am putea…
‎face ceva nou.
‎Să profităm de această seară. Nu, Wally? ‎E o seară a adulților.
‎- Am mâncat așa mult... ‎- Poate...
‎Fii deschis.
‎Ce înseamnă aia?
‎Încearcă să înțelegi ‎ce e o seară între adulți.
‎Putem combina lucrurile puțin.
‎Putem amesteca puțin cărțile.
‎Putem juca la mai multe mâini.
‎Putem descoperi noi emoții.
‎Și putem să ne dezvoltăm.
‎Ca întreg, dacă mă înțelegi.
‎Tu și Joana semănați cu mine și Kelly.
‎Ce… Ia stai așa!
‎- Wally? ‎- Da?
‎Și tu ești îndrăzneț.
‎La ce te referi cu „îndrăzneț”?
‎Cum s-o spun? ‎Încerc să nu te supăr cumva.
‎- Mă tem că… ‎- E bine.
‎Ai putea reacționa urât la oferta mea.
‎Ce ofertă?
‎De aceea îmi măsor cuvintele.
‎- Înțeleg. ‎- Da.
‎E ca și cum aș unge un levier.
‎Ca să nu te traumatizez.
‎Cuvântul „levier” mă traumatizează.
‎Continuă. Nu înțeleg...
‎Când un cuplu e împreună de multă vreme...
‎- Da? ‎- …începe să-și piardă...
‎Interesul scade,
‎își pierd cheful.
‎Trebuie să încerce lucruri noi. Știi?
‎- Bine. ‎- Cred că interesul vine din...
‎De exemplu,
‎interesul mai vine din lucruri ‎pe care eu și Kelly
‎ni le mai permitem din când în când.
‎Bine.
‎Da, este...
‎Despre ce rahat vorbești?
‎Eu și Kelly suntem de mult timp împreună. ‎De peste 20 de ani.
‎- E mult timp. ‎- Așa e.
‎Ce nu am văzut? Ce nu am făcut?
‎- Ce nu am încercat? ‎- Iisuse!
‎- Habar nu am. ‎- Așa că…
‎Ne permitem...
‎Dacă mă înțelegi.
‎Da, ești ușor de înțeles.
‎Dar la levierul uns m-ai pierdut puțin.
‎Ce vă permiteți reciproc?
‎Wally.
‎Da?
‎- Când vine vorba de tine… ‎- Da?
‎Deși ai un chip ciudat,
‎Kelly te place.
‎Chiar te-a plăcut...
‎Te consideră interesant, isteț, cumsecade.
‎Mulțumesc.
‎Eu, cu toată sinceritatea,
‎pot să-ți spun fără ocolișuri
‎că îmi place Joana.
‎Să nu te atingi de soția mea!
‎Ce s-a întâmplat?
‎Habar nu ai ‎ce mi-a sugerat nenorocitul ăsta.
‎O sugestie prea picantă pentru mine.
‎Ce sugestie?
‎I-am sugerat să jucăm pocher. ‎Credeam că vă place.
‎Exact! Pocher. La pocher te refereai?
‎Da, tu la ce te gândeai?
‎Ai lăudat-o pe Joana, ‎ai spus că e frumoasă,
‎că mariajul vostru e sălciu ‎și că aveai nevoie ceva nou ca să...
‎Știu ce a crezut, Tony.
‎Nu trebuie s-o spui. Joana…
‎Nu l-ai auzit. Chiar părea că…
‎Ce?
‎Wally, cum ai putut să crezi asta?
‎- Ai mintea murdară. ‎- Nu e murdară.
‎Scuze, dar tonul folosit de el m-a făcut ‎să cred că mariajul lor sălciu...
‎Da, sălciu. Nu al nostru.
‎- Wally. ‎- Da?
‎Aplauzele astea le voiai? Aplauze.
‎- Asta ți-ai dorit? ‎- Mersi, dar...
‎Să mergem, Kelly. Plecăm. ‎Walter are o minte foarte perversă.
‎Da. Maggie, plecăm!
‎Joana, nu l-ai auzit. Părea că spune
‎că mariajul nostru e frumos, ‎iar al lor, sălciu.
‎Ar trebui să tac.
‎Walter, l-ai pocnit în casa noastră.
‎Nu am înțeles ce a spus.
‎Acum ne poate da în judecată. Pe tine.
‎- Frumos din partea ta. ‎- Nu mă trage după tine.
‎- Pe cine suni? ‎- Pe fiica noastră.
‎E singurul adult din familie ‎care știe ce să facă.
‎Dacă ne dă Tony în judecată, ‎trebuie să știm ce facem.
‎Nu o trezi pe prințesa noastră. E târziu.
‎- Bună, mamă! ‎- Bună, scumpo!
‎- Tată! ‎- Bună, scumpo.
‎- Ce mai faceți? ‎- Știu că e târziu.
‎- Dormeai. ‎- Ascultă…
‎- Walter. ‎- Putem vorbi mâine?
‎- Tatăl tău a dat-o-n gard! ‎- Nu...
‎- Ba da. ‎- Nu chiar.
‎- E târziu. Putem vorbi mâine? ‎- A dat-o în gard.
‎Îți vine să crezi ‎că l-a pocnit pe vecin?
‎L-a pocnit pe tata?
‎Arthur?
‎- Nu eu! ‎- Nu!
‎- Stai! ‎- Mamă, ar fi bine…
‎- Walter! ‎- Tată!
‎Tată!
‎Calm, Walter.
‎Calmează-te. Totul e în ordine.
‎Totul e în ordine. Ia-ți medicamentul.
‎Fata mea…
‎Nu plânge pentru fata noastră. E adult.
‎Știe exact ce face.
‎Nu plâng pentru fiica noastră.
‎Și atunci de ce?
‎Câinele lui Kelly
‎s-a ușurat pe scaunul meu.
‎De ce te-ai încurcat cu puștiul tipului?
‎Arthur e un tip grozav. ‎La fel și tatăl său. Sunt oameni grozavi.
‎Sunt chiar opusul.
‎Sunt enervanți. Sunt un blestem.
‎Plătesc pentru că am luat ‎numele Domnului în deșert.
‎Cel puțin Tony nu te-a pocnit.
‎Te-am scăpat de un proces.
‎- Sunt un om bolnav. ‎- Nici nu știi cât de tare.
‎Ce spui?
‎Nu mai pot să stau aici. ‎Voi petrece noaptea la Arthur.
‎Dacă mă înțelegi.
‎Pa, Wally!
‎- Nu spui nimic? ‎- Pa, mamă!
‎Am hotărât. Plecăm.
‎Nu mă mai întorc aici. ‎Găsim un apartament la Rio,
‎luăm mobilierul și plecăm de aici.
‎Punct. Ești cu mine?
‎Walter…
‎Așadar…
‎Suntem faliți.
‎Faliți?
‎Cum așa?
‎Cum? Pot să-ți spun cum.
‎Ne-am investit toate economiile ‎în casa asta.
‎Am pierdut niște clienți când ne-am mutat.
‎Am făcut investiții proaste,
‎pentru că mi-am petrecut 80% din timp ‎având grijă de tine.
‎Avem bani pentru strictul necesar.
‎E în ordine.
‎Te am pe tine.
‎Vom fi mereu împreună.
‎Avem ceva de mâncat?
‎- Ce e în grădină. ‎- Iată.
‎Și ouăle de la găină.
‎S-a făcut.
‎Unde te duci?
‎Voi face cea mai bună omletă ‎pentru cea mai bună soție.
‎- Te iubesc. ‎- Și eu.
‎Rahat!
‎Ce e, Wally? Nu-ți plac puișorii?
‎Trebuia să fac o omletă.
‎Se pare că nu doar câinelui ‎îi place să încalce proprietatea.
‎Da. Stai așa!
‎Vrei să spui că Zico a făcut asta? ‎Ai vreo dovadă, Wally?
‎Nu te mai prosti, clovnule.
‎Deții singurul cocoș pe o rază de 10 km.
‎Ține-ți animalele departe!
‎Asta nu înseamnă nimic. ‎N-ai nicio dovadă.
‎Vrei să testez ADN-ul cocoșului tău?
‎Nu-ți mai vreau animalele în curtea mea!
‎Să-ți spun ceva.
‎Nu e vina mea ‎că animalele își copiază stăpânul.
‎În casa mea, nu ratez nicio ocazie.
‎Suntem foarte fertili, da?
‎Ne place să băgăm banane ‎în salata de fructe.
‎Facem fandări în grădina cu castraveți.
‎Dacă mă înțelegi.
‎Îți înțeleg mereu analogiile.
‎Ai face bine să te oprești!
‎Te prind!
‎Nu mă prinzi!
‎Nu! Lasă-mă în pace!
‎Nu!
‎Nu impun limite nimănui în casa mea.
‎Natura și hormonii sunt la putere.
‎Arthur e maestru la dansul în patru labe.
‎Dacă mă înțelegi.
‎Și dă-mi voie să spun ‎că sunt sigur că în ziua mutării voastre
‎Arthur va desface o șampanie.
‎Dacă mă înțelegi.
‎Sunt sigur că Arthur e sătul deja.
‎Dacă mă înțelegi.
‎Și stai să-ți spun. ‎Dacă-l știu bine pe Arthur,
‎a băgat degetul în miere deja de mult.
‎Iar mierea a dispărut.
‎Dacă mă înțelegi.
‎E mai bine, doctore?
‎Nu.
‎E chiar mai rău.
‎- Doamne! ‎- Ai făcut ce ți-am spus?
‎Să nu intrăm în asta.
‎- Nu va ajuta. ‎- Bine.
‎Dar am vești bune.
‎Există o nouă tehnologie germană.
‎Un microcip implantat ‎în spatele urechilor.
‎Te va elibera de 80% din stres, Walter.
‎Nu se vor vedea?
‎E nevoie de o singură operație.
‎Mulțumesc, Germania. ‎Am ținut cu voi la Cupa Mondială.
‎- O meritau. Brazilia era la pământ. ‎- O secundă.
‎Sunt vești minunate, doctore.
‎Asigurarea noastră o acoperă?
‎- Nu. ‎- Nici măcar operația?
‎Nici măcar asta.
‎Și cât costă?
‎Dacă trebuie să notezi…
‎Ușurel, scumpule.
‎Nu înțeleg…
‎Ne descurcăm.
‎Ne descurcăm. Avem atât în cont. ‎Sunt salvat.
‎- Mulțumesc, doctore. ‎- Walter.
‎- Ce e? ‎- Ai numărat zerourile?
‎- E scris de doctor… ‎- Numără-le.
‎Trei, patru…
‎Voi muri, da? Putem grăbi procesul?
‎Aș putea sări pe geam.
‎- Știi costumul negru? ‎- Scumpule.
‎Cum sunt astea vești bune?
‎Vești bune pentru voi. ‎Veți scoate o grămadă de bani.
‎- Îi dăm noi de capăt. ‎- Scumpo...
‎Vreau să-mi scrii la căpătâi: ‎„Tată și soț bun.”
‎- Vreau lei pe sicriu. ‎- Scumpule...
‎- Va fi bine. ‎- Faceți-mă frumos.
‎- Nu. ‎- Vreau o poză cu mustață.
‎Nu acum, dragule.
‎Acum nu mai scapi!
‎Întoarce-te, ticălosule!
‎Nu mai scapi!
‎Da, te văd, infractorule.
‎Ți-a sunat ceasul.
‎Doamne!
‎Dumnezeule!
‎Doamne!
‎La război!
‎Al naibii să fiu!
‎„Chiar de-ar fi să umblu ‎prin valea umbrei morții, nu mi-e teamă.
‎Toiagul și nuiaua ta…” Nu știu restul. ‎Doamne!
‎Dar cum o întorc?
‎Fir-ar să fie!
‎Asta nu e bine. Deloc.
‎Nu e bine. La naiba!
‎Haide.
‎Suntem atât de apropiați. ‎Păcat că e prea târziu.
‎Nu zgâria vopseaua.
‎N-o zgârii.
‎Crede că nu știu să parchez.
‎E bine așa.
‎Jos!
‎Și tu.
‎Așa e mereu.
‎E vina ta.
‎De ce ai făcut asta? Îți iau telefonul.
‎- De ce? ‎- Ți-l confisc.
‎Uite cine e acolo!
‎Scumpule, mama ta doarme?
‎Ciudat, nu? Nu prea doarme la ora asta.
‎Și eu sunt șocat.
‎Stați s-o verific. Ține asta.
‎Du-te!
‎Trezește-te, mamă!
‎Sifonarule!
‎Sifonarule.
‎Liniște!
‎Doamne!
‎- Joana, te rog. ‎- Ce e?
‎- Ajută-mă să salvez papagalul. ‎- Ce papagal?
‎- Al cui e? ‎- Al cui crezi?
‎E în viață.
‎- Walter, e mort! ‎- Nu e mort!
‎- Nu mai moare nimeni azi. ‎- Nu mai moare?
‎- Ce vrei să spui? ‎- Las-o baltă.
‎Respirație gură la gură.
‎Walter, oprește-te. E mort!
‎Nu, e în viață! Hai, papagal.
‎Oprește-te, e mort!
‎Nu, e în viață. Adu defibrilatorul.
‎- Nu. ‎- Defibrilatorul, te rog.
‎Ajută-mă. Rămâi cu mine.
‎Adu defibrilatorul acum!
‎Dumnezeule!
‎Rapid, scumpo. Pune-l pe masă!
‎- Dă-mi padelele. ‎- Nu, ești sigur?
‎- Dă-mi padelele! ‎- Nu face asta!
‎Nu spune asta, dă-mi-le! ‎Dă-l la maximum.
‎- Cum? Nu! ‎- La maximum.
‎- Acum, te rog. ‎- Îi dau doar puțin.
‎Nu, mai mult.
‎La maximum!
‎- Mai mult. ‎- E pregătit.
‎Minți!
‎La maximum!
‎VOLTAJ MAXI
‎Asta e.
‎La o parte! Liber!
‎Ce naiba?
‎Unde a dispărut?
‎- Ai dezintegrat papagalul! ‎- Nu se poate.
‎Ba da!
‎- Ai dat la maximum. ‎- Încercam să-l salvez.
‎Trăiește!
‎Acolo.
‎E viu!
‎Flamengo…
‎Flamengo.
‎Bună ziua, dle Walter.
‎Bună ziua, Arthur.
‎V-am adus papagalul înapoi.
‎A zburat și a ajuns pe casa noastră. ‎Așa că vi-l returnez.
‎Nici n-am observat. ‎Ai mei nu sunt acasă.
‎Au mers la plimbare?
‎Au dus-o pe bunica la spital.
‎Eu am rămas cu Camila.
‎Aveam grijă de frații mei, desigur.
‎- Da. ‎- Bine.
‎Sărmana dnă Nono.
‎Sigur se va face bine.
‎Nu știu. Era inconștientă.
‎Suntem îngrijorați.
‎Nu va fi nimic.
‎Sper. Tatăl meu...
‎Tata ar fi… devastat.
‎- Îmi imaginez. ‎- Da.
‎- Pe mai târziu, dle Walter. ‎- Pa!
‎Doamne!
‎CASĂ FUNERARĂ
‎Bună dimineața!
‎Ce e cu voi?
‎Nu ai aflat? A murit cineva dincolo.
‎Cine a murit? Un coati, un peruș?
‎O pasăre, o vidră?
‎Nu, tată. Doamna Nono.
‎Ce trist! Sunt...
‎Nu mă așteptam. Sunt șocat.
‎Era sănătoasă tun.
‎Nu pari surprins, Walter.
‎Sunt. Ce e?
‎Sunt foarte surprins.
‎Îmi curg lacrimile pe interior.
‎Dacă întreabă cineva ‎cine e surprins, eu sigur sunt.
‎- Foarte surprins. Doamne! ‎- Ei bine...
‎Să mergem la înmormântare.
‎Bine, scumpo. Condoleanțe familiei.
‎Cu toții mergem.
‎- Trebuie? ‎- N-am să răspund.
‎Ai făcut-o deja. Merg să mă îmbrac.
‎Și animalele par triste.
‎Animalele simt aceste lucruri.
‎Da.
‎E ciudată liniștea asta.
‎Nu asta ți-ai dorit?
‎Ba da.
‎Scumpo, cum e Arthur?
‎E bine, își ajută familia.
‎- E un băiat bun, nu? ‎- Da.
‎Dar Tony nu e bine.
‎Vrea să se mute de aici. ‎Scoate casa la vânzare.
‎Vinde casa? De ce?
‎Totul îi amintește de mama lui ‎și nu poate să uite.
‎Se învinovățește ‎că și-a lăsat mama singură.
‎Dar n-a fost vina lui.
‎El așa crede.
‎Și de asta vinde casa?
‎- Nu poate. ‎- Ce e cu tine, Walter?
‎Mereu ți-ai dorit să se mute. ‎Ai visat la ziua asta.
‎Da, tată. Ce e cu tine?
‎Nimic. Și nu am visat la asta.
‎- Nu așa. ‎- Cum anume?
‎Totul e în ordine, s-a terminat.
‎Nu e totul în ordine.
‎Arthur mi-a spus ‎că tatăl său nu mai merge la repetiții.
‎Tony a renunțat la școala de samba.
‎Nu se poate ‎să renunțe la școala de samba.
‎Tony, mama ta e bine, ‎e alături de Dumnezeu.
‎Nu pot, Walter.
‎Spune-mi Wally.
‎- Sunt Wally al tău. ‎- Omule, e...
‎Bine, Wally. Ascultă.
‎Mulțumesc pentru tot ce ai făcut ‎pentru mine, dar...
‎Știi când viața își pierde sensul? ‎E ca și cum mama…
‎Parcă o văd peste tot.
‎Nu spune asta. Mă tem de lucrurile astea.
‎O simt și aici.
‎Dar nu e aici. Nu e nimeni aici.
‎Parcă ar vrea să-mi transmită ‎un mesaj apropo de un mister.
‎Nu există niciun mister.
‎- Niciun mister. ‎- Bine.
‎- E doar un sentiment poate. ‎- Așa să rămână.
‎- Bine? ‎- Bine.
‎Wally, să te întreb. ‎Mă gândesc la o ședință de spiritism.
‎E o metodă bună de a înțelege viața.
‎Nu. Kelly Christina e mediu. ‎Primește mesaje de dincolo.
‎Așa că ne-am gândit să te invităm,
‎deoarece avem nevoie ‎de oameni care cred în așa ceva.
‎Tu crezi, nu, Wally?
‎Nu-mi vine să cred!
‎Prefă-te! E ca o tablă de Ouija. ‎Ai jucat vreodată?
‎Nu, nu sunt nebună.
‎De ce vrei să participi la așa ceva?
‎Vreau să-mi ajut vecinul
‎și să mă apăr...
‎Adică să ne apăr.
‎Dacă ne vorbește cumva de rău?
‎Eu nu am încredere în spirite.
‎- Vreau să fiu de față. ‎- De ce ne-ar vorbi de rău?
‎Numai întrebări ai azi. Tony!
‎Când începem discuția?
‎Imediat. O așteptăm pe Mama Dinoca.
‎Cine e Mama Dinoca?
‎E grozavă! E un mediu extraordinar.
‎Știe totul, dezvăluie totul.
‎Nu poți dezvălui chiar tot.
‎Ea o face. ‎Mi-a văzut toate viețile anterioare.
‎Ghici cine am fost ‎în incubația anterioară?
‎„Incubație"?
‎Obama.
‎E foarte interesant.
‎Obama trăiește.
‎E nepoliticos ‎să pui la îndoială religia omului.
‎Nu e vorba despre religie, ‎ci despre matematică. L-am văzut la TV.
‎Bună, tată!
‎Bună, mamă!
‎Unde ai fost?
‎Chiar mă întrebi asta?
‎Walter, las-o baltă.
‎Au părul ud. Mă înnebunește.
‎Prieteni!
‎Mama Dinoca e aici!
‎Rahat! Nu e Kelly?
‎E Mama Dinoca.
‎Își pune „masturbantul” ‎și devine altcineva.
‎Bun venit, Mamă Dinoca.
‎Simt un suflet neliniștit aici.
‎- E mama mea? ‎- Nu.
‎Cineva care e încă în viață.
‎La ce te uiți?
‎Nu sunt neliniștit, ‎sunt chiar foarte calm.
‎Sunt super calm.
‎- Haide! Ce e? ‎- Nu cu tine vorbea.
‎Se uită direct la mine. Mă sperie.
‎- Walter. ‎- Mă tem. Se uită!
‎Dacă ești malefic, pleacă! ‎În numele lui Iisus.
‎Cine sunteți?
‎A luat-o razna?
‎Ea e Camila, iubita lui Arthur.
‎Sigur a dat la undiță în acel râu ciudat, ‎nu-i așa, fiule?
‎Dacă mă înțelegi.
‎Mama Dinoca înțelege. Toți înțelegem.
‎Ei sunt Walter și Joana, vecinii. ‎Oameni minunați, Mamă Dinoca.
‎- A mârâit. ‎- La mine.
‎Bună, ce mai faceți?
‎Bine.
‎Fac puțin pe mine.
‎Dar sunt bine.
‎Bine, ar trebui să…
‎- Așezați-vă. ‎- Asta făceam.
‎N-are logică.
‎Luați-vă de mâini.
‎Atenție!
‎Să ne concentrăm.
‎E cineva aici?
‎- Mamă! ‎- Copil nenorocit!
‎M-ai speriat!
‎Voiam să știu unde găsesc cacao.
‎Nu e mama ta, e Mama Dinoca.
‎La culcare, Pedro.
‎- Vreau cacao cu lapte! ‎- E sub…
‎E sub chiuvetă. Du-te!
‎Fă-ți laptele și dispari, răsfățatule!
‎Mersi, mamă.
‎Ciudat.
‎Mama Nebună nu-și amintește de noi.
‎Dar știe unde ține cacaua.
‎Mistere de dincolo.
‎Liniște!
‎Mai simt un spirit aici.
‎E un spirit aici.
‎Îi simt prezența!
‎Spiritul îi face ceva.
‎Arată-te dacă vii din lumină.
‎Nu te arăta…
‎Cine e?
‎E Carlos Alberto de Nóbrega.
‎De la emisiune.
‎M-am uitat ieri-seară. Trăiește.
‎Carlos Alberto e prea mult, ‎dar cu Obama ai fost de acord?
‎Marcelo? Unde e fiul meu, Marcelo?
‎Aduceți-l pe Paulinho Gogó înapoi!
‎Îmi lipsește mult.
‎Gogó e amicul meu.
‎Bizar.
‎Să fiu al naibii!
‎Fir-ar!
‎A fost dur!
‎Mai e un spirit aici.
‎Ar trebui să închidem ușa. ‎Vin prea mulți aici.
‎Liniște!
‎Simt prezența unui alt spirit.
‎Țineți-vă de mâini. Se apropie
‎Mai e un spirit aici.
‎Om simplu!
‎Ce? N-am făcut nimic. ‎Jur că nu am făcut nimic.
‎Puiul meu!
‎Uite, scumpule!
‎L-am găsit pe viermișor!
‎Azi vom gâdila viermele,
‎dacă mă înțelegi.
‎- Wally. ‎- Da?
‎Voiam să vorbesc cu tine
‎despre tot ce ai făcut pentru mine ‎ca să mă ajuți, dar eu…
‎nu vreau să mă întorc acolo.
‎Vorbești prostii.
‎Du-te înapoi, reia-ți viața.
‎Trebuie să faci asta, ca să am pace.
‎De ce, Wally?
‎Pentru că tu…
‎ești vecinul meu preferat.
‎Și chiar te plac. Să mergem.
‎Nu, Wally.
‎Fără mama mea, ‎nu simt nevoia să merg mai departe.
‎Deloc.
‎Tony.
‎Nu te las să renunți.
‎Să mergem.
‎Dle Anibal, cu tot respectul,
‎nu-l puteți concedia pe amicul meu. ‎E cel mai bun din țară.
‎Știu.
‎Chiar îl plac.
‎Dar insistă să-i aducă ‎un tribut mamei sale.
‎N-am nimic cu mama ta.
‎Dar școala de samba ‎nu aduce omagii nimănui.
‎Avem trei teme principale.
‎Istoria braziliană.
‎Să lăudăm vedete.
‎Și Dorival Caymmi.
‎Interesant. Nu m-am gândit la asta.
‎Tot restul, frate… las-o baltă.
‎Ai nevoie de ceva mult mai…
‎apropiat.
‎Anibal, pentru Dumnezeu!
‎Ce e mai apropiat decât o mamă?
‎Așa e. Ai dreptate, Tony.
‎- Nu trebuie să țipăm, e acolo… ‎- Bine.
‎- Cu toții avem mamă. ‎- Eu n-am avut mamă.
‎M-a abandonat.
‎Puteai să-mi spui asta. ‎Am pus degetul pe o rană, așa-i?
‎Nu, chiar deloc.
‎Dar nu vreau să-i omagiez mama.
‎Dă-mi voie să-ți spun ceva. Calm.
‎Dna Nono e o femeie extraordinară.
‎Dna Nono. Iubita dnă Nono. ‎O persoană extraordinară și cu inimă mare.
‎O minunată figură maternă.
‎O persoană uimitoare. ‎Îmi dau lacrimile când amintesc de ea.
‎Mi-aș dori o mamă ca dna Nono.
‎Ne-a părăsit prea devreme. ‎O femeie, o războinică, o luptătoare.
‎Era unică.
‎Obișnuia să-mi spună ceva...
‎N-am înțeles mereu, ‎pentru că vorbea foarte încet.
‎Om simplu.
‎Prefer să nu știu.
‎A fost membrul familiei ‎care mă deranja cel mai puțin.
‎Cu tot respectul, dacă mă înțelegi.
‎Dna Nono era iubire ‎și numai iubirea contează.
‎Iubire pentru Nono.
‎Repetă!
‎- Chiar în urechi. Sunt lângă tine. ‎- Repetă ce ai spus.
‎Am spus că importantă ‎e iubirea pentru dna Nono.
‎Stai! Ascultă ritmul.
‎E dragostea
‎Dna Nono
‎Nu mai există om ca ea
‎Să auzim tobele
‎Dna Nono
‎Nono
‎Gata, Walt. Contează că sună bine.
‎- Sună bine, partenere. ‎- Da?
‎Anibal, ascultă, omule.
‎Corul cântă: „Dna Nono…
‎Contează iubirea pentru dna Nono.” ‎Va fi un hit.
‎- Voi adăuga niște rime. ‎- Piesa e gata.
‎Nu facem samba despre mama ta.
‎- Fir-ar! ‎- Nu e școala ta.
‎Nici a ta!
‎E a mea!
‎Nu mă tem de tine.
‎Eu mă tem de el.
‎Doar pentru că ai ucis peste zece oameni, ‎n-am să mă supun.
‎Stai puțin. O secundă, dle Anibal.
‎De ce spui doar acum ‎că a ucis peste zece oameni?
‎Trebuia să-mi spui înainte ‎și nu mai veneam.
‎Nicio grijă, Wally.
‎- Dumnezeu e de partea mea! ‎- Sunt îngrozit.
‎Sunt îngrozit de tot.
‎Dle Anibal, unde e toaleta? Am nevoie.
‎- Se întâmplă ceva aici. ‎- Ajunge!
‎- Nimeni nu-mi amenință prietenul! ‎- Ba da!
‎Nu trage!
‎Iisuse!
‎Nu ținti spre mine!
‎Ajunge!
‎Lasă-l!
‎Nu face asta!
‎Nu spre mine!
‎Aici e baia?
‎Dă-i drumul acum!
‎Nu!
‎Îl omor!
‎Nu trage!
‎Distruge totul!
‎Uite ce ai făcut, Anibal!
‎Ciudat, de ce e la podea? ‎Glonțul a lovit peretele.
‎Și sângele? Sigur a trecut prin el.
‎Nu e sânge. E cerneala de pe biroul meu.
‎A căzut de pe biroul meu.
‎- De ce e la podea? ‎- Nu suportă zgomotele.
‎Trebuie să chem Salvarea ‎și să-l ducem la spital.
‎Acum îmi spui asta?
‎Hai să-l ridicăm. Stai!
‎O secundă.
‎- Mi-a plăcut piesa. ‎- Da?
‎Batem palma.
‎S-o facem.
‎Jo?
‎Ce s-a întâmplat?
‎Totul e în ordine, dragule.
‎- Totul e minunat. ‎- Da?
‎Ce am pe urechi?
‎Pansamente.
‎Ți-au făcut implantul, Walter. ‎Ești vindecat.
‎E minunat, scumpo.
‎Cum am plătit?
‎Tony a plătit.
‎A făcut asta pentru mine?
‎Da
‎Ca mulțumire ‎pentru ce ai făcut tu pentru el.
‎- Sunt oameni minunați, Walter. ‎- Da.
‎Și tu ești, scumpule.
‎I-am împușcat mama cu tranchilizant.
‎- Mă gândeam eu. ‎- Dar trebuia s-o spun.
‎Spune-i lui, nu mie.
‎Mi-ai stricat cheful acum. ‎Merg să chem doctorul.
‎Te iubesc.
‎IUBIRE PENTRU DNA NONO
‎Ce faci, Wally?
‎Cum îți merge, Tony?
‎Voiam să-ți mulțumesc ‎pentru tot ce ai făcut pentru mine.
‎Nu e nevoie. ‎Ai face la fel pentru mine.
‎Nu sunt sigur. În fine...
‎Trebuie să-ți spun ceva.
‎Trebuie să-ți spun...
‎cum a murit mama ta.
‎Cum adică? A murit de cancer.
‎Exact, a...
‎Cum? Cancer?
‎Da, mulți mor din cauza asta.
‎Școala de samba va avea ‎un car alegoric despre asta.
‎Dr. Dráuzio Varella va fi acolo.
‎- A murit de cancer? ‎- Da.
‎Era sub tratament de multă vreme.
‎Dar era inconștientă ‎când ați dus-o la spital.
‎Doar leșinase, nu era important.
‎S-a trezit bine dispusă. ‎Am o filmare cu ea
‎dansând cu asistenții la spital. ‎Uite ce veselă era.
‎Dansa?
‎A dansat cu doctorii și asistentele.
‎De aceea cânt ‎Trăiască Joaquinópolis
‎Apoi…
‎i-au făcut o radiografie la plămâni
‎și au aflat că tumoarea crescuse.
‎Au încercat să o opereze, ‎dar nu au reușit.
‎Du-te-n…
‎Fir-ar să…
‎Futu-i! Nu.
‎Îmi spui că asta ți-a ucis mama?
‎- Da. ‎- Nimic altceva?
‎Deci eu mă simțeam vinovat
‎pentru absolut nimic?
‎Vinovat? De ce?
‎- Cum? ‎- Ce vrei să spui?
‎- Am spus eu asta? ‎- Da
‎- Cine? ‎- Ce spui?
‎- Tu. ‎- Ce?
‎Vinovat?
‎E mama ta? Ce frumos tricou!
‎- Am spus eu „vinovat”? ‎- Da.
‎Vinovat…
‎- Da, pentru că… ‎- Continuă.
‎Pentru că n-am cunoscut-o mai bine.
‎E o prostie, Wally.
‎Nu face fixații de astea. ‎Știi ce contează?
‎Important e că nu m-ai lăsat să plec.
‎Era să nu mai fim vecini.
‎Nu?
‎Al naibii...
‎Nu te-am lăsat să pleci.
‎- Puteai să pleci. ‎- M-ai împiedicat.
‎Ce tragedie ar fi! Mi-ai duce lipsa.
‎Mi-ai lipsi și tu. Știi partea bună?
‎- Nu… ‎- Știi partea bună?
‎Vom fi aproape unii de alții mereu.
‎Mersi, prietene.
‎Putea să plece!
‎Ce faci, Wally? Totul bine?
‎Sunt emoționat și vorbesc din suflet.
‎Vreau să-ți mulțumesc că ai ajutat ‎școala de samba să ajungă în top.
‎Am reușit, Wally!
‎Avem chiar și un depozit de repetiții. ‎Cred că asta te va supăra,
‎dar nu vom mai repeta acasă.
‎Doar la depozit.
‎De acum o voi ajuta pe Kelly ‎cu cariera de cântăreață de funk.
‎E foarte bună, așa că o voi ajuta.
‎Va repeta acasă.
‎Nici nu-mi place muzica funk, ‎dar știi cum sunt femeile.
‎Ele conduc lumea acum. ‎Vreau să vă invit la noi.
‎Hai să dansăm funk, Wally! ‎Hai să ne distrăm la noi.
‎Hai, Wally!
‎Subtitrarea: Linda Pricăjan