Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Még egy kicsit! Már látom!
Erősebben!
Már jön is! Nyomd, kedvesem!
Már jön is!
Ne!
MÁGLYA
- A polgármester házát keresed? - Tessék?
A polgármester házát keresed?
Igen.
Itt van.
Farricoco vagyok.
Köszönöm.
- Pedro? - Hali!
Fernanda vagyok. Az unokatesód.
Fernanda!
Szia! Hogy vagy?
Jól.
- De rég láttalak! - Bizony.
Legutóbb még nagyon kicsi voltál. Talán...
nyolcéves.
Kábé.
- Felmentünk vonattal a Corcovadóra. - Tényleg!
Nagyon édes kisfiú voltál.
Te pedig csinos vagy.
Csatlakoztál a KKK-hoz. Ki gondolta volna?
Ez csak Farricoco-jelmez.
Helyi szokás. Semmi köze a KKK-hoz.
Értem.
- Mindenki itt van? - Itt.
Érezd magad otthon!
- Fernanda? - Arlette nénikém!
El se hiszem!
- Hogy vagy? - Nézzenek oda!
- Nagyon szép vagy, nénikém. - Köszönöm, te is.
- Bár még mindig hippi. - Az.
Édes istenem!
Igazítunk a frizurádon.
Gyere csak!
Emlékszel, hogy Rióban elvittél fodrászhoz?
Persze. Anyád majdnem megölt, mert kivasaltattam a hajad.
- Pedig te kérted. - Tizenkét éves voltam.
Annyira csini voltál!
A Chanel-fazon nagyon divatos volt.
Imádtad.
Tényleg. Jó volt.
Miért nem szóltál, hogy jössz? Intéztünk volna fuvart.
Bolíviában voltam...
és beugrott, hogy ide jöhetnék.
- Itt van António bácsikám? - Mindjárt megérkezik.
Mindig csak politizál.
Itt is van!
António!
Nézd, ki van itt!
António bácsikám!
Drága unokahúgom!
- Isten hozott! - Milyen erős kézfogás!
Mit kell ilyenkor mondani?
Hogy vagy, drága bácsikám?
Mit kell ilyenkor mondani?
Áldás reád, bácsikám!
Áldás reád, édes lányom!
Emberek! Ő itt Fernanda.
Az unokahúgom és keresztlányom.
Cecília lánya. A nővéremé, aki elhunyt.
Paula!
Ő Fernanda, a tékozló unokahúgod.
- Paula! - Fernanda! Rég láttalak.
- Hogy vagy? - Szia!
Azta! Látom, van itt újdonság.
Csak egy újdonság. Kisfiú.
Hál' istennek!
Miért?
Mert férfi lesz a férfiak világában. Ugye, bácsikám?
Kérsz valamit inni?
Igazából inkább lefürödnék.
- Éhes vagy? - Mindig.
Akkor maradj itt velünk! Van rengeteg finom étel.
- Nem maradsz? - Nem.
Hát jó.
Én is szívesebben néznék szappanoperát a pizsimben.
Gyere velem a konyhába!
- Kisasszony! - Igen, asszonyom?
Maradt még karaj?
Nem. Mind elfogyott.
Ne aggódj! Bármi megteszi.
Csinálsz nekünk egy kis rántottát?
Joana!
Szabad tartásból származó tojások. Frissen a tanyáról.
Isteni!
Helló! Hogy van?
Örvendek. Fernanda vagyok.
Nem kell félned. Nagyon kedvesek.
Ők a fogadott gyermekeink. Ő Joana, ő pedig Kisasszony.
Kisasszony azóta itt van, hogy férjhez mentem.
Ugye, Kisasszony?
Ajándék volt az anyósomtól. Az ő keresztlánya volt.
"Ajándék" volt az anyósodtól?
Nem.
Csak képletesen mondtam.
Tudod, hogy nélkülünk bolondokházában lennének.
Ez tény.
Joana!
Hozz lepedőt a leányszobába!
A virágos lepedőket a leányszobába. Megértetted?
- Kedvesem, vissza kell mennem. - Persze.
Kisasszony! Gondoskodsz mindenről?
Majd jövök.
Cecília!
Igen.
Ismerte anyukámat?
Ismertem.
De nem ő volt az édesanyád.
- Nem ő volt az édesanyád. - Persze, hogy nem.
De te...
nagyon hasonlítasz rá.
Ha fáznál, van pokróc a szekrényben.
A fürdő a folyosó végén van.
Nincs ablak?
Nincs. Ez itt egy leányszoba.
Jellemző a környékbéli régi házakra. Elrejtették a leányt a férfiak elől.
És így nem szöktethették meg őket, ugye?
Anyukám itt aludt?
Ő ugye így is meg tudott szökni.
Biztosan egy férfival.
Úgy bizony!
Ez az ajtó hová vezet?
A szobámba.
A szülők mindig figyelik a lányukat.
Nincs elég szem ahhoz, hogy meglássuk az emberben megbúvó gonoszságot.
- Benne van a Bibliában. - Ámen!
Jó éjt!
Holnap beszélj a bácsikáddal! Ma egy kissé...
- lefoglalja a politika. - Igen.
Jó éjt, nénikém! Köszönöm!
Jó éjt, kedvesem!
- Köszönöm. - Kávét?
Rég nem beszéltünk.
Azt hiszem, anya halála óta.
El kellett volna mennem a temetésére.
- Aznap választás volt... - Nem temettük el.
Elhoztam a hamvait.
Itt szórom szét.
Hát...
Ez furcsa!
Cecília mindig is utálta ezt a helyet.
Ez a hely utálta őt.
Ez bonyolult, Fernanda.
Mesélt egy tanyáról, amit szeretett.
Úgy tudom, volt egy folyó is egy indián faluban, ami...
Viszont Paula a tanyán él,
és kisbabája lesz.
Ugye nem ott akarod szétszórni a hamvait?
Ezek csak hamvak. Nem hoznak balszerencsét.
Nagy adag?
- Hogy érted? - Hát...
Sosem láttam hamvakat. Errefelé temetni szokás.
Unokaöcsi!
Képzelj el egy csomag kokaint! Úgy 400 grammot.
Csak ez nem fehér, hanem szürke.
Tudtátok, hogy Goiás nemzetközi csempészútvonal?
Nem!
Az én vezetésem alatt nem az!
Nálam zéró tolerancia van.
Szóval, Pedro, egyetemista vagy?
A városi tanács kampányán dolgozom.
Még egy politikus a családban?
Melyik párt?
A PBP.
Mint apu.
Szuper!
Az egyazon ideológiáért küzdő család egységes család.
Drága Fernanda!
Kocsikáznál a bácsikáddal?
Miért jöttél ide?
Elszórni anya hamvait.
Csak azért?
Nem.
Meg akarom nézni a birtok leltárát. Már elkészült.
- Így már érthető. - Mi?
Hogy hirtelen felbukkantál.
Nem erről van szó.
Azért jöttem, mert kedvet kaptam hozzá.
Nem bízol bennem?
Már hogy ne bíznék!
Miért? Nem kéne?
Itt nem könnyű az élet.
Ez a tanya kikészít.
Szarvasmarha-betegségek meg minden.
Már vagy 90 állatot elvesztettünk.
Remélem, az a 90 nem az enyém volt.
Kemény dió vagy, kiscsaj!
De komolyan. Át akarom látni a leltárt.
Hogy mit örökölt ő...
Valójában nem vagy a lánya.
A szó szoros értelmében.
A nagyapád sosem fogadott el.
Fel kellett szólalnom az érdekedben.
Ugyan, bácsikám!
Ne gyere ezzel!
Itt kezdődött az életem.
A biológiai szüleim, akiket nem ismerek, innen származnak.
Anyukám, aki felnevelt, a nővéred, szintén itt született.
A leszbi anyukám, aki felnevelt,
és akinek el kellett mennie, mert leszbi volt.
Barbárnak tartasz minket.
Apád egyértelműen az volt.
Minden baromságot kimondasz, ami eszedbe jut?
Ez egy betegség, bácsikám.
- Huntington-kór. Hallottál róla? - Soha.
Kimondod, amit gondolsz,
vagy bármit, amit aközben gondolsz, hogy beszélsz.
Megőrjítesz.
Hallgatok.
Igen? Mondd!
Baj van az indián faluba vezető úton.
Sürgős a dolog!
ŐSLAKOS TERÜLET BELÉPÉS CSAK ENGEDÉLLYEL
Várj itt!
Ne szállj ki a kocsiból!
A polgármester kérte, hogy vigyem a városba.
Mi folyik itt?
Xavante indiánok voltak?
Goiásban már egy sincs belőlük.
- Mindet elűzték? - Mi?
Maguk voltak. A Menezes-család.
Mi csak a végrehajtók vagyunk.
Nem idevalósi, ugye? Máshogy beszél.
Valóban nem beszélünk egy nyelvet.
Messze van még a város?
- Úgy 5 kilométer. - Akkor álljon meg!
- Tessék? - Álljon meg! Gyalog megyek.
A polgármester kérte, hogy vigyem vissza.
- Nekem ő nem parancsolhat. - De nekem igen.
Paula!
Fernanda!
- Hogy vagy? - Jól, és te?
Szervusz!
Imádkozni jöttél?
Nem, kuzin.
Szeretem nézni az imádkozó embereket.
Joana! Nem osztjuk szét a pelenkákat!
Majd én idehozom!
- Ebben vannak? - Abban.
Üljünk le!
Bo-bo-bo-bocsá...
Nyugalom! Semmi baj.
Csak bocsánatot kért. Nem tudja az egészet kimondani.
De Joana nagyon okos, és látnod kell, milyen tehetséges.
Ő hímezi a baba kelengyéjét.
- Ugye, Joana? - Igen.
Paula!
Az ilyen emberek...
mint Joana...
- A bolondokra gondolsz? - Igen.
- Nagyon sokan vannak Goiásban. - Nem erről van szó.
Az itteni bolondokháza nagyon régi.
Sok helyről ide küldték a fogyatékkal született gyermekeket.
Végül a városlakók örökbe fogadták őket.
Érted?
Jótét lelkek.
Igen. Az itteniek... Egy pillanat!
Vegyél fel a templomnál! Egy perc és megyek.
- Anyához megyek. Elvigyünk? - Nem. Még maradok egy kicsit.
Itt maradjon veled Joana? Ő egy önjáró GPS.
Nem, Paula. Megvagyok.
Sétálok egyet. Vacsira visszamegyek.
Akkor jó sétát!
Később tali!
Menjünk!
Segítsek?
Kért valaki segítséget?
Nem kell segíteni. Megoldom egyedül.
Elviszem önt.
Meg is volnánk, nővér.
Teresa! Menj el a bankba, és gyere vissza!
Tadeu felvesz egy óra múlva.
- Ne kószálj el! - Rendben.
Köszönöm a segítséget, nővér!
Nővér! Válthatnánk pár szót?
Sok éven át...
a gyerekeket magukra hagyták, és végül helyi tanyákra kerültek.
Aki senkinek sem kellett, azt befogadták az apácák.
Normális gyerekek voltak?
Sokan csak szegények voltak,
de a többségük bolond.
Miért van errefelé ennyi bolond?
Egyesek szerint a bányák miatt. Sok a higany.
Nem tudom. Sok itt a rokonok közötti házasság.
Egyszer egy fogyatékos fiút a saját szülei fogadták örökbe.
Hogyhogy?
Amikor megszületett, szégyellték őt.
Inkubátorba tették.
Aztán visszamentek érte, és örökbe fogadták.
Ez nagyon fura!
Gyakorlatilag rabszolgaként bánnak velük.
Azt mondják, így szebb az életük.
Csak idős korukban teszik be őket a diliházba.
Itt születtél?
Fene tudja.
Betettek az inkubátorba, és ott maradtam.
Senkinek se kellettem.
Legalább Krisztus hitvese vagy, nem?
Ha már rabszolga vagy, legyél a Szentléleké.
Még nem tettem fogadalmat.
Talán inkubátorszomszédok voltunk.
Te is?
Segítesz megkeresni a szüleimet?
- Itt is vannak! - Sziasztok!
Fernanda, ő Olegária. Álvaro lánya.
Akkor az unokahúgom.
Rióban ismertem meg apukádat, amikor meglátogatott minket.
- Hogy van? - Szuperül.
A tanyán él, én pedig az egyetem miatt jöttem.
- Mit tanulsz? - Táplálkozástudományt.
Abból szeretnék.
Minden rendben?
Nem vagyok valami jól. Elnézést!
Menj csak!
Elnézést!
Ők együtt járnak? De hát nem Álvaro lánya?
Unokatesók.
Nem nagy szám.
A családban rajtam kívül mindenki az unokatesójához ment hozzá.
De rokonok között...
nem ajánlott a házasság, igaz?
Nem tudsz te semmit.
Amikor itt egy gyerek megszületik, feldobják.
Ha repül, denevér,
- ha leesik, bolond. - Jesszus!
Nagyon vicces, Paula...
Az te anyukád okos volt.
Szembeszállt mindenkivel, és lelépett erről a szar helyről.
Nem volt más választása.
Szerencsés vagy.
Boldogtalan vagy itt, kicsim?
Tököm tele!
Hoppá!
Mi a baj, Paula?
A srác a Karib-tengerre megy nászútra, de nekem csak Caldas Novas jutott.
Sajnálom, Paula.
Erről van szó?
És Joana is velük megy.
Joana mit szól hozzá?
Ugyan!
Joana imádja Pedrót.
Pedro, Pedro, Pedro.
Ugye, Joana?
Goiás nem semmi, igaz?
Egy embert kap nászajándékba két unokatesó.
- Komolyan? - Komolyan.
Goiásban mind egy család vagyunk.
Az indiánok is a faluból, ahol ma voltunk?
Végül mi lett velük?
Minden rendben.
Még "pequi"-t is hoztam onnan. Szereted?
Sosem ettem.
Egy gyümölcs.
Finom és tápláló.
Talán azért adták neked.
Vicces. Olyan, mint a mangó.
Ne!
Csak a külsejét edd meg! Belül csupa tüske.
Értem.
Tényleg érted?
Néha jobb a felszínen maradni.
Nem mindig jó ötlet a dolgok mélyére ásni.
- Egyre nagyobb a kislányod. - Egyre nagyobb.
Ide ülhetek?
Persze.
Tévéznek és utálom a szappanoperákat.
Miért?
Mert minden egyszerű dolgot túlbonyolítanak bennük,
és mindenki szenved.
A titkot pedig csak a végén fedik fel.
- Megyek. Babának itt hideg. - Rendben.
Önnek is van babája?
Volt. Amikor kislány voltam.
De én nem vagyok bolond.
Akkor miért marad itt?
Ez is egy szappanopera.
Vidám, vagy sírós szappanopera?
Az attól függ.
Van, aki sír rajta...
és van, aki nevet.
Értem.
A szappanoperák megnevettetnek,
a bohócok megríkatnak.
Egyidős lenne az anyámmal, ugye?
De Kisasszonynak hívják.
Tényleg ez a neve?
Luzia.
Régen Kislánynak hívtak.
"Kislány! Hozd ide!"
"Kislány! Figyeld a tejet!"
"Kislány! Etesd meg a kutyát!"
Most már Kisasszony vagyok.
Halálomig.
Kisasszony!
- Csinálnál nekünk kávét? - Persze.
Köszönjük.
- Hadd vigyem be! - Ne!
Anyukád azért vitt el innen, hogy ne kelljen ezt csinálnod.
Halló!
Szia!
Most rögtön?
Nem, rendben. Megyek. Hol vagy?
Az itteni örökbefogadási iratok szigorúan titkosak és bizalmasak.
Hét lakat alatt őrzik őket.
Ezek nyilvános feljegyzések. Jogom van tudni.
Az ég szerelmére, Fernanda!
Akkor nyújts be kérelmet a bizottsághoz!
Engem csak az érdekel, hogyan szerzek cigit.
Akkor...
- Két dobozzal hoztam. - Most már egy nyelvet beszélünk.
Találtál valamit?
1983-ban három gyereket adoptáltak. Hat-hét év körülieket.
Újszülötteket nem?
Volt egy újszülött 1976-ban.
Az nem lehet.
Anya mondta, hogy innen vitt el.
Több bolondokháza is van errefelé.
Lehet, hogy hazudott nekem?
De miért tette volna?
Ne erőltesd, Fernanda!
Rég történt. Felejtsd el!
Gyere vissza holnap!
Este kilógok, és elmehetünk táncolni.
Mit szólsz egy karaokéhoz?
Szeretsz táncolni?
Szeretek.
- Van pasid? - Nincs.
- Nincs? - Nincs.
Mit nézel meg először egy férfin?
Az első dolog, amit megnézek... Nem is tudom.
- Talán a szája. - A szája?
Nagyon szép a nyakláncod.
Nagyon szép kő.
Nálam hagyhatnád, emlékbe.
Nem lehet. Anyától kaptam.
Sminkeled magad?
Nem.
Szeretsz énekelni?
Szeretek.
Tessék.
Köszönöm.
- Akkor holnap! - Szia!
Várni foglak.
Szia!
- Mutassak varázslatot? - Nem, köszönöm.
Anyukádat keresed?
- Honnan tudod? - Varázsló vagyok. Nem látod?
Ezt nézd!
Hogy csináltad?
Varázserőm van, de sokan nem hiszik el.
Azért csináltam, hogy higgy nekem.
- Hogy hívnak? - Ezequiel.
Hiszek neked, Ezequiel.
Vigyázz a bolondokkal! Sok van errefelé.
Ezequiel!
Arra kértek, hogy ezt adjam oda önnek.
Nagyszerű. Köszönöm.
Pedro!
Telefon!
Jövök!
Köszönöm.
Igya meg! Finom.
Szebb, amikor esik az eső. Most minden száraz.
Igen.
Törzsfőnök!
Mi zajlik maguk és a polgármester közt?
Maga újságíró?
- A polgármester unokahúga vagyok. - Jaj, ne!
De tényleg tudni szeretném,
mert én is a birtokok örököse vagyok.
A bácsikám nem mond el semmit.
Azt mondja, övé a folyópart, mi pedig azt, hogy a miénk.
Ha kerítést emelünk, ő lebontja.
El akarja terelni a folyót,
hogy ihassanak belőle a tehenei.
Nem tudnak megegyezni?
Nem, amíg ő így áll hozzá.
Akkor minden marad a régi.
Nem élhetünk víz nélkül.
Az lesz, aminek lennie kell.
- És mi lesz? - Harc.
Ha ledöntik a kerítést, mi felállítjuk.
Ha földbe döngölnek, újjászületünk.
Mint a virág, ami hamuból születik.
Nagyon szép.
Kérhetek valamit?
- Gyere be a vízbe, Joana! - Nem. Fél.
- Gyere be! - Fél.
- Csak mártózz meg! - Nem. Fél.
- Segítek. - Fél.
Gyere!
Fél.
Vigyázz! Ott egy szikla.
Gyere!
Lassan!
Jó érzés, ugye?
- Jó víz. - Bizony.
- Várj egy kicsit! - Jó. Vár.
Cecília Figueiredo Menezes!
Ezt érted teszem.
Fernanda már felkelt?
Jelen!
- Jó reggelt! - Jó reggelt!
Mit kerestél az indián faluban?
A folyóhoz mentem. Miért?
Maradj ki ebből!
Csak el akartam menni a folyóhoz. Anya mesélt róla.
Az az ő területükön van.
És nem szeretem, ha parancsolgatnak nekem.
Én csak megvédelek.
Az az indián nő veszélyes.
Velem nagyon kedves volt. Sokat beszélgettünk.
Kedves, amíg meg nem tudja, hogy az unokahúgom vagy.
Tudja. Elmondtam neki.
Bácsikám, én más vagyok, mint te.
Ezt hogy érted?
Nincsenek ellenségeim.
Ekkora szájjal?
Nézz körül, és találsz egy tucatot.
- Megvárlak a kocsiban. - Jó. Menj, fiam!
- Tényleg szükségük van a vízre. - Nekünk is.
Nem lehetne megoldani?
A tehenek elpusztulnak víz nélkül. Tudod?
Bácsikám, leszarom a teheneket!
Jó. Leszarom az örökségemet.
Nem szeretem, ha egy nő káromkodik.
Közönséges.
- El tudsz dobni a boltba? - Egy pillanat!
Jó. Majd a kocsiban elkészülök.
Joana!
Ti itt alszotok?
- Ezequiel? - Aha.
Fafa... quiel.
- Ő egy Farricoco? - Igen.
Ez én vagyok?
Te.
- Ez te vagy a babáddal? - Igen. Baba.
Farricocók...
- Nagyon szép, Joana. - Ugye?
És ők?
Cecília és én.
Amikor...
ötéves voltam...
Nem, három... odaadtak...
a Menezes-családnak...
hogy játsszak Cecíliával.
Odaadták?
Azt mondták,
hogy a szüleim aranybánya meszticek voltak.
Ott dolgoztak...
Ivo úr tanyáján.
Az a vén barom! Elűzte az anyámat.
Az idős bácsi és néni hagyták, hogy iskolába járjon?
Dehogyis.
Mindent csináltam egy kicsit. Úgyhogy...
mosogattam, takarítottam,
vigyáztam az állatokra.
De Ceci... megtanított olvasni.
"Ceci"?
Vicces. Mindenki más "Cicának" hívta.
Nem tudják, hogy tudok olvasni.
Nem tudják, hogy mindenről tudok.
Miért marad ezen a pokoli helyen?
Ez is egy szappanopera.
Elszökni...
és otthonra lelni csak szappanoperákban szokás.
Éjt nappallá téve dolgozik, és nézzen körül!
Nézze, hol alszanak!
De én...
meghúzom magam.
Holtnak tettetem magam.
Csak várok.
Mire vár?
A megfelelő pillanatra.
Rám várt?
Én? Nem.
Joana azt mondta...
Furcsa ez az egész...
Joana!
Mintha Joana mondott volna valamit.
Tiéd.
Tartsam meg?
Kisasszony!
Azért vagyunk itt, hogy megkezdjük Goiás újjáépítését.
A városét, amelyet úgy szeretünk.
Immáron négy éve nagyszerű munkát végzünk,
és folytatni szeretnénk, további négy évig.
Ahogy elnézem a fiamat, Pedrót,
aki a városi tanácsba indul képviselőnek,
eszembe jut a csodás gyerekkorom hőn szeretett városunkban.
Akkoriban a gyerekek szabadon játszadozhattak az utcán.
Akkoriban nyitva hagyhattuk az ajtókat.
Elérzékenyültem.
A célunk, hogy mindezt visszaépítsük.
Hogy az unokám, aki itt van, ahogy önök is láthatják...
Tanítsd meg!
Mi ez?
Mi folyik itt?
Teljesen elment az eszed?
- Hol van Kisasszony? - Elment.
Hová?
- Ne hülyéskedj! Az lehetetlen. - Miért lehetetlen?
Nincs hová mennie.
Vette a bátorságot, és elment.
És nekem nem szólt?
Jesszusom!
Ezt nem hiszem el!
Nem értem, mi történik. Nem hiszem el!
Elvesztetted a nászajándékodat.
Mit tettél?
Mi a fenével tömted tele a fejét?
Kisasszony az anyukám.
Megőrültél?
Nem is tudtad?
Nem ismered a Menezes-család nagy titkát?
Idefigyelj!
Én semmiről sem tudok.
Megértetted?
- Sosem hallottad? - Semmiről sem tudok.
- Nem tudtad? - Hallgass, Fernanda!
Fogd be!
- Kisasszony az anyukám. - Pofa be!
Ő az anyukám!
Arlette hívott.
Épp megérkeztem Brazíliavárosba, és vissza kellett jönnöm.
Mi folyik itt?
El kell nekem mondanod, hogy ki vagyok.
Kaphatok egyet?
A nővérem lánya vagy.
Ő nevelt fel.
Ő adott neked nevet és életet.
Miért nem tért vissza soha?
- Tudod, hogy miért. - Nemcsak azért, mert leszbikus volt.
Mindig is tudtam, hogy volt még valami.
Cecília...
nem leplezett semmit.
Szemtelen volt.
Szabad.
Apám diliházba akarta dugni,
hogy ne legyen láb alatt.
Miért vitt magával engem?
Hogy megmentsen.
Mitől, António?
Attól, hogy rabszolga legyek?
Fernanda!
A kampány kellős közepén vagyok.
Jelenleg sem időm sem energiám
családi bajokkal foglalkozni.
Arlette ideges.
Kisasszony nélkül túlterhelt lesz.
Arra kérlek, hogy holnap menj el.
Válaszok nélkül?
Kérdések nélkül.
Te vagy az apám?
Te és Kisasszony...
Tudom.
Hallok dolgokat.
Láttalak titeket.
Jobb, ha holnap elmész.
Kényszerítesz rá?
Csak akkor, ha muszáj.
Te vagy az apám!
Arra lennék kíváncsi, hogy láttad-e ma Kisasszonyt.
Láttad a városban?
Láttam is és nem is.
Már más volt, mint régen.
Megváltozott?
Nem volt láthatatlan.
Szerinted most hol lehet?
Elérkezett a megfelelő pillanat.
Goianiába menne?
Maga hová megy?
Aquidauanába.
Az messze van?
Eléggé.
Akkor pontosan oda tartok.
A rendőrség elől menekül?
Nem!
Csak nem akarom tovább rontani, ami eleve rosszul kezdődött.
Akkor szálljon be!
Bőven lesz időnk beszélgetni.
Vanda vagyok.
Én Luzia.
Luzia.
Jó utat, Kisasszony!
Tudtad, hogy az anyukám?
Tudtam.
Mi ez?
Mondtam, hogy a birtokok örököse vagyok.
Úgy döntöttem, hogy a részemet önöknek adom.
A folyónak legalább a fele az önöké.
Mihez kezdjek a papírral?
Köszönöm. Viszlát!
Fernanda!
Azt hittem, elmentél.
Pedig nem.
Ne bolondozz!
Mondj egy helyet, vagy országot, amit szeretsz!
Ausztrália? Új-Zéland?
- Meg akarod venni a részem? - Kuba!
Jaj, apuci! Miért nem viszel el Disneylandbe?
Kislány...
A nevem Fernanda.
"Kislány", "Kisasszony"...
Így hívod a nőket, akiknek szerinted nincs szüksége névre.
Csak megszokásból mondom.
Nagyon hülye szokás.
Elfáradtam.
Belefáradtam,
hogy mindent egyedül csinálok.
Próbálok mindenkinek megfelelni.
Először apámnak,
aztán Cecíliának, aki idiótának tartott.
Nem sajnállak, António.
Csaknem 60 éves vagy,
mégsincs bátorságod a szemembe mondani az igazat.
Ami történt, megtörtént.
- Nem akarok hadakozni, Fernanda. - De én igen.
Méghozzá nagyon!
Felgyújtom ezt a rohadt várost, amíg meg nem ismerem a történetemet!
Én megpróbáltam.
Nagyon sajnálom.
Rács mögé dugsz?
Hová visz engem?
Tudja, hogy a főnöke az apucim?
Maga néma?!
El a kezekkel, seggfej!
- Eresszen el! - Most aztán megkapod!
- Eresszen el! - Megkapod a magadét!
Anyád!
Ezequiel!
Neked.
- Nekem? - Igen.
Egy menyasszonyi ruha?
Férjhez megyek.
Pedro. Eljegyzett.
- Hozzámész Pedróhoz? - Hozzá. Pedro.
Családias légkört szeretnénk.
Túl magas a torta. Kitakarja önt, Arlette.
- Atyaég! - Tegye kicsit odébb, kérem!
- Így? - Igen. Tökéletes!
Tökéletes.
Most egy kicsit jobban balra!
Balra soha!
Szuper!
Kész.
- Kamera? - Forog.
Itt vagyunk António Menezes polgármesterrel és családjával
egy reggelin, az újraválasztáson induló jelölttel.
Itt van velünk Arlette, a felesége
és a gyerekei: Pedro, aki képviselőnek indul,
- és Paula, aki nyolc hónapos terhes. - Kilenc.
Kilenc!
Bármikor megérkezhet.
- Az első kisunokánk. - Igen. Még egy Menezes.
Még egy fiú erre az áldott földre.
Polgármester úr!
Ez a harmadik ciklusa, ezúttal egy új párttal.
Miért indul újra?
Mert most közösen kell dolgoznunk a városunkért.
A népünkért.
Megadjuk végre a földünknek a kiérdemelt haladást és fejlődést.
Továbbra is.
A már folyamatban lévő haladást és fejlődést.
Mert itt születtünk.
Itt nőttünk fel.
Nálunk jobban senki sem ismeri a város problémáit.
És ami még fontosabb,
mi meg tudjuk őket oldani.
- Mert... - Elnézést!
Fernanda, megbocsátanál?
Éppen családi interjút készítünk.
Én is családtag vagyok, Arlette.
Milyen röhejes jelenet!
Mintha Hamupipőke, akit a szobájába zártak,
kijönne egy interjúra.
Nyugodtan kérdezhet.
Kapcsold ki! Kapcsold ki!
Paula! Megfognád, kérlek?
Ezek itt édesanyám hamvai, és itt maradnak a házban.
Vidd innen a hamvait, Fernanda!
- Itt maradnak. - Vidd innen!
Ó, Pedro! Bocsi!
Ez igazából a kokainod.
António!
Elég!
Elnézést!
A körmenet napján érkezett, hogy felforgassa az otthonunkat.
Apu! Tényleg bezársz ide?
- Ne csináld! A lányod vagyok! - Joana! Seprűt! Gyorsan!
- A lánya vagyok! - Pokolfajzat!
Arlette! Hívhatlak anyának?
Szerintem jobb, ha máskor folytatjuk az interjút.
Sajnálom. Ez nyilván nem kokain.
Ő az unokahúgom. Mentális problémái vannak.
Apuci!
Apuci, nyisd ki az ajtót!
- Mihez kezdjünk vele? - Fogalmam sincs.
Oldd meg, António!
Tüntesd el innen!
Szabadulj meg tőle, António!
Miért nem megyünk el Disneylandbe?
Legyünk egy boldog család!
Idióta! Te eszetlen barom!
Nyomorult!
Engedjetek ki!
Eladtok rabszolgának? Engedjetek ki!
António!
Saj-saj-sajná...
Eresszenek el!
- Joana! - Saj-saj-sajná...
Joana, segíts!
Joana!
Ideje bevenni a gyógyszert.
Minek?
Hogy tudjon pihenni és aludni egy kicsit.
Nyugtató.
Látod?
Ne sírjon, ne sírjon!
Ő itt a kislányom.
Novícius!
Hogy vagy?
Mit keresek itt?
A bácsikád intézte.
Azt mondta, hogy agresszív vagy, és veszélyezteted a családot.
Nem voltál jó kislány.
Tudsz nekem szerezni egy telefont?
Telefont?
Fernanda! Mindent elvettek.
De ki kell innen jutnom.
Nem érted? Az egész helyet felügyelik.
Bármerre nézel, megfigyelnek.
Esélytelen, drágám.
De mondok valami vicceset.
Van egy meglepetésem.
Osztozhatunk a szobámon!
Érted? Velem lehetsz a szobámban.
Kedvesem, én nem maradok itt.
Elmegyek.
Azt hittem, lett egy barátnőm.
A barátnőd vagyok.
Mekkora hülye voltam!
Novícius! A barátnőd vagyok.
Hülye!
Hülye voltam!
Mi lenne, ha kimennénk cigit venni?
Mi ketten.
Vegyünk cigit!
Komolyan?
Sajnálom.
Sajnálom, Fernanda. Bocsáss meg!
- Semmi baj. - Ne haragudj!
Milyen szuper ötlet! Kimegyünk cigit venni!
Nemsokára mise lesz. Mindenki a misén lesz.
Menjünk a szobámba! Elkészülünk és kitalálom. Jó?
Kitalálok valamit! Egy zseni vagy!
Nézd ezt a ruhát!
Nekem is adsz ruhát?
ELMEGYÓGYINTÉZET
Elment az eszed?!
A te dolgod volt! Te találtad ki!
Ha az én ötletem volt,
ki lökte meg Marquinhót?
ELMEGYÓGYINTÉZET
Magyar szöveg: Szalatnyai Dóra Iyuno