Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Dario, kompis?
Kom ihåg att du och din fru ska komma på middag på fredag.
-Hem till mig och Sara. -Okej.
-Glöm det inte. Och kom inte för sent. -Självklart inte. Vi tar med vin.
Chiara, var har du varit? Middag hos oss, nästa fredag. Okej?
Förlåt, jag var på gymmet. Vi kommer!
Matteo? Du och din fru ska komma på middag på fredag, minns du det?
Visst. Jag kommer. Ska jag ta med vin?
Hej, Giulia. Middagen nästa fredag är på.
Hej, Sarah. Räkna med mig.
Tror du verkligen på nåt så dumt?
-Du och Sara är levande bevis på det. -Vad pratar du om, Francesco?
-Menar du begreppet själsfränder? -Ja.
Hur många par vet du om som har varit tillsammans i 20 år?
Visst, men tänk om mina föräldrar hade flyttat till Boston när jag var åtta år?
-Boston? -Ja, till Boston.
Skulle jag aldrig ha gift mig då?
Skulle jag ha levt ett sorgligt och ensamt liv för att min själsfrände bodde i Rom?
Du hade inte haft Sara. Du hade mött nån i Boston som du fortfarande vore ihop med.
Det vet vi inte. Hela konceptet är absurt.
Nånstans i världen finns det alltså en person som gör oss kompletta.
-Det är löjligt. -Vad? Platon skrev om det i Gästabudet.
Äpplena, visst.
Det handlar inte om äpplen, det är mer invecklat.
En gång i tiden var människan perfekt.
Okej.
-Gudarna var avundsjuka, så de… -De skar dem i halvor.
Sen dess har alla letat efter sin andra hälft.
Jag minns. Det är skitsnack.
-Det är vackert. -Vilket?
-Hermafroditmyten. -Det var tungt.
-Vad då? Det är vackert. -Svårt samtal.
Viktiga samtal, själsfränder…
-Jag tror på det. -Romantiskt.
-Ska vi starta grillen om 15 minuter? -Självklart, chefen.
Jag vet att det är en paradox, men ni två har varit tillsammans så länge
att ni verkar ta förhållandet för givet.
-Hör på honom! -Oj!
-Du tar mig för given! -Nej då, inte alls.
Jag menade inte så. Men har du varit med nån annan?
-Nå? -Alltså…
-Har du det? -Inget allvarligt.
Nej, just det. Jag hade seriösa förhållanden före Federica.
-Vad? -Sen träffade jag henne och…
Bra räddning.
-Jag tänkte "hon är den rätta". -Älskling…
-Min själsfrände. -Åh, älskling.
Är du inte övertygad?
-Kanske inte. -Nej…
-Inte ens lite grann? -Nej.
Ni har ett fint förhållande, jag förnekar inte det. Det är bara det…
Tänker du… Vill du…
Ska vi berätta?
-Kör. -Jag ska berätta en historia för er.
Sen kan ni väl säga om ni tror på själsfränder.
-Får vi höra, då. -Är ni med?
-Okej. -För ungefär två år sen…
Sara och jag hade precis gift oss och köpt huset här.
Vi hade en stor lunch här…
-Med fyra vänner. -Ja.
Jag hade bjudit in två tjejkompisar och Luca två manliga vänner.
Nu är vi här. Bry er inte om röran, vi fick nycklarna för två dagar sen.
-Mitt hem är rörigt, efter fem år. -Hej!
-Och tio minuter tidigt, otroligt! -Jag bad dem komma en halvtimme tidigt.
-Till er. -Så fin!
-Han är glad. -Och den.
Vilken terrass! Jag är andfådd, det är trappan.
-Visar ni oss runt? -Nej, vi tar det senare.
Vi har så ont om tid.
-Vad står på? -Älskling…
-Jag vet, jag lovade dig. -Vad då?
Lite information om Saras vänner.
Är de snygga?
-Var det därför vi skulle komma tidigt? -Synd att ni kom sent.
-Ni träffade dem på bröllopet. -Okej.
-Hej! -Hej!
Vi börjar med Giulia. Hon är matematiker.
Vad köpte du?
-En vinkaraff. Du, då? -En lampa.
Hon jobbar med finansmodeller.
-Eller hur? -Ja.
-Hon har förklarat en miljon gånger. -Hon med långt hår.
Nej! Det är Chiara. Giulia har kortare hår, lite lockigt.
Fattar du? Man ser inte henne och tänker:
"Hon har säkert en examen inom statistik och ekonomi."
Nej, det jag menar är… Hon är självsäker. Hon är smart.
Hon kan verka lite arrogant, till en början.
Som om hon tycker att du är en idiot så fort hon ser på dig.
-Det var ju fint. -Men hon är snygg.
Och den andra?
-Det är en sak som… -Alla behöver.
-Den andra är raka motsatsen. -Är hon korkad?
Inte alls. Vi gick på universitetet ihop. Hon är narkosläkare.
Inte för att det spelar nån roll.
Hon är som en magnet. Hon är alltid omgiven av människor.
Hon gör slut med nån, och…
-Varför är hon raka motsatsen? -För att…
Hon är gullig och omtänksam, som en liten solstråle.
Som grannflickan i huset bredvid.
Men hon vet vad hon vill. Och hon är också snygg.
Det är ju bra. Väldigt bra.
Var det dörrklockan? Jag öppnar.
-Jag går med. -Nej!
-Är du galen? -För fan…
-En sån… -Förbannat!
Jag sa åt er att vara här klockan 13.00.
En halvtimmes briefing är väl lite mycket.
-Kom ihåg: Chiara, långt mörkt hår. -Långt mörkt hår.
Varför får han Chiara?
Jaha, du och Sara sa:
"Matteo är den kärleksfulla, känsliga killen med glasögon i skjortfickan…"
-Det låter vettigt. -"Han får den gulliga."
"Vi ger den aggressiva till advokaten, han kan ta för sig själv."
Det kan han verkligen.
Ursäkta, men vilka tror ni att vi är? Sara och jag är nygifta.
Skulle vi tillbringa dagarna med att matcha ihop våra vänner?
-Nej. -Det är bara en lunch med vännerna…
Med fyra singlar.
-Ett sammanträffande. -Ja.
Ända sen vårt bröllop har vi tänkt: "Vi måste få dem att träffas."
Hör på här…
Vad är det du inte får berätta?
Jag får inte berätta vem vi tycker passar med vem.
Ärlighet är ju självklart…
Det är grunden för varje äktenskap…
-Absolut. -…som håller.
Så du tror att Sara inte har berättat för sina vänner om oss två?
-Självklart inte. -Hur vet du det?
Äktenskapet börjar med en lögn. Två, faktiskt.
Här är de. Skärpning.
Här är vi. De är här!
-Hej. -Mina damer!
-Hur mår du? Hej. -Hej.
Tack.
-Toppen. -Hej.
-Jo… -Alltså…
-Dario och Matteo. -Chiara och Giulia.
-Hej. -Hej.
-En öl? -Ja, tack.
-Är du nöjd? -Ja.
-Giulia? -Tack.
-Förlåt, jag menade inte att… -Ingen fara.
Kan jag få en med, älskling?
Jag kan ta den.
-Här, älskling. -Tack.
Har de fått öl?
…jag vill få en bättre livskvalitet.
Pizzorna är här!
Skål för middagen!
-Underbara ni, jag ska ditåt. -Hej då!
Jag ringer!
-Och jag, då? Nej? -Nej.
Nej.
Hjälmen är kvar…
-Hej då. -Hej då.
Kom så går vi!
"Vi kom just hem och är redan ute på sociala medier, som två tonåringar?"
"Vi är he…" Vi är hemska! Första person plural.
"Får jag fråga en sak? Är det där maränger?"
JA!
"Vilken skräck!"
Det verkar som att jag retas,
men jag erkänner att jag har kollat in hennes profil.
Hon har medgett att hon tittade på mina foton också.
Ser du? Hon är ett proffs.
Så… Jag skickar henne mitt nummer. Sen får vi väl se.
Nej, jag vill inte ha hennes nummer. Hon har redan mitt. Hon har bollen.
Det är hennes drag.
Inte mitt. Hennes. Inte mitt.
Stella, har du kollat En komplex guide till att attrahera kvinnor?
Ja. Och den säljer bra.
Vem hade kunnat tro det? Jo, förresten…
Står det hur länge man ska vänta innan man ringer en tjej man just träffat?
Jaha…
Matteo, jag är smickrad över att du uppskattar min kvinnliga åsikt.
Jag uppskattar den alltid.
En snygging kan ringa en kvinna när som helst, även efter en halvtimme.
-Och jag då? -Tja, du… Vänta i två månader.
-Du är elak. Verkligen. -Jag vet.
Sen när läser en man som du såna böcker? Kollar du ditt horoskop också?
Du måste vänta minst 24 timmar. Men ring inte henne.
-Vad annars? -Skicka ett sms. Som alla andra gör.
Bara nollor ringer på riktigt.
Ett helt dygn? Det är galet, det verkar inte vettigt.
10:23 MATTEOS MACBOOK PRO
Hallå?
Hallå? Hej, det är Matteo. Lucas vän.
Hej.
-Hur står det till? -Hej. Bra, tack.
Jag undrade om det var för tidigt.
För tidigt för vad då?
Det är frågan. Hur länge ska man vänta innan man ringer en tjej man har träffat?
Det finns en bok som hävdar… Den är inte min huvudreferens, men den hävdar…
Hallå?
Min kollega påstår att man kan ringa direkt, men jag…
Hallå?
-Hallå? -Hallå?
Förlåt, jag gick in i hissen och samtalet bröts.
Jag trodde att du hade lagt på på grund av mitt hemska skämt.
-Så det var inte… -Jo, det var ett hemskt skämt.
Det är min sorts…
Hur ska jag säga… Det är min strategi.
-Ja, det är det. -Att vara patetisk?
Du underskattar hur nära det är mellan patetisk och gullig.
När en tjej tycker synd om dig, vad händer då?
Teoretiskt sett säger hon ja till middag.
-Och fortfarande teoretiskt sett… -När skulle det vara?
-Imorgon kväll? -Och var, teoretiskt sett?
-Jag vet ett jättebra ställe. -Ja…
-Väldigt lugnt. -Ja…
Inte mitt i smeten.
-Trevligt. -Okej, hej då.
Vi ses imorgon.
DARIO JAG UTMANAR DIG
Hon utmanar mig.
KÄRLEK
Nu ska vi se. Lite mjöl.
Perfekt.
Perfekt, eller hur? Och nu…fotot.
Så där, klart. Och nu…
DET SVÅRASTE PÅ HELA JORDEN
Och så skickar vi det till Giulia. Ge mig en chans.
Nej, kom igen.
Ja, att köpa maränger från bageriet är svårt.
Nej… Vilken idiot jag är!
Nej.
JAG ÄR EN IDIOT
-Jag ville inte förstöra din självkänsla. -Den är så låg den kan bli. Men…
Du kan gottgöra mig genom att acceptera en middagsinbjudan.
Låt oss se vad hon säger. "Okej!"
Vem är det som är chefen här? Jag eller du?
Vi har ett bröllop. Tyvärr, det går inte. Hej då.
God kväll. Ett bord för två?
-Ja. -Namn på bokningen?
Rossi. Herr Rossi. Och fru Rossi.
-Ni har inte bokat, va? -Jag trodde inte det behövdes.
Strunt samma. Kom så går vi. Kan du rekommendera nåt i närheten?
Det finns inte mycket här.
Det är det fina med det här stället. Det är isolerat…
-Jag är en idiot. -Ingen fara, kom.
Välkomna! Ni måste vara kusinerna från Campobasso!
-Nej. -Nej.
Vi är inte gäster, vi ville äta middag…
Ni är uppklädda. Firar ni nåt?
Nej, första dejten. Och förmodligen den sista.
Första dejten? Helt otroligt. Vi hade vår första dejt här också.
Vad är oddsen för det? Det är ödet! Ni kanske också gifter er här.
-Det här stället för tur med sig. -Grattis.
-Nu går vi. -Nej, vänta! Vart ska ni?
-Långt bort. -Vi hittar nåt.
Nej, ni kom ju ända hit. Ni kan väl stanna. Ni blir våra gäster.
På allvar. Vi firar kärleken. Jag har aldrig mött kusinerna…
Håll med bruden. Det står vid "herr Rossi".
Ett stort Mazel Tov för våra vänner! Mina damer och herrar, David och Rebecca!
Vad heter din hund?
Kom så går vi.
"Kom så går vi?"
Ja. Säg att du har en hund som heter Nana. Då säger du: "Kom så går vi, Nana."
"Kom så går vi" går snabbare. Eller hur?
Jag ryser över vad du ska döpa din förstfödde till.
Har du hundar eller katter? Fiskar? Koalor?
Nej, jag…
Hördu, får jag ställa en lite taktlös fråga?
Tröttnar du aldrig på detta?
Vilket "detta"?
Du sms:ar mig, jag svarar. Jag får ditt nummer, men jag ger dig inte mitt.
Jag skriver till dig och du svarar.
Vi försöker båda två att vara lustiga och gulliga, aldrig för nyfikna.
Vore det inte enklare om man träffade nån och sa: "Jag gillar dig.
Du är nog ingen seriemördare. Nu knullar vi."
Om man måste lära sig att göra maränger bara för att få en dejt,
då måste systemet vara trasigt.
Om man vill hitta nån att gifta sig med är det annorlunda.
Då kan man tillbringa hela natten med småprat om hundar, katter, koalor…
Men du och jag…
Det går väl fortare att åka hem till mig, knulla, kolla på Stranger Things och sova?
Notan, tack.
Du kan stanna kvar om du inte har sett det.
-Vilket avsnitt är du på? -Säsong tre, avsnitt ett.
Jag har sett det. Det är toppen.
-Det var ändå bara ett engångsligg. -Jaså?
-God natt. -Hej då.
Dario?
Ring igen, är du snäll.
Vilket svin.
Alltså…
-Dario… -Och Giulia.
-Chiara. -Och Matteo.
-Giulia? -Tack.
Vi har olika synpunkter på saken.
Hon tycker att du skulle passa bättre med Giulia, narkosläkaren med långt hår.
Du passar bättre med Giulia, rock'n'roll-matematikern.
Enligt henne dras motsatser till varann, men jag tycker tvärtom.
Precis. Ställ ihop borden.
Så där ja.
Skål för den här underbara middagen!
Underbara ni, jag ska ditåt.
-Hej då! -Hej då!
Du måste vänta minst 24 timmar. Men ring inte henne.
-Vad annars? -Skicka ett sms.
Som alla andra gör. Bara nollor ringer folk på riktigt.
Ett helt dygn? Det är galet, det verkar inte vettigt.
10:23 MATTEOS MACBOOK PRO
-Det är galet. -Nå?
Hur länge är det kvar?
Trettiosju minuter.
Räknar du verkligen ner? Matteo, ring henne om du vill ringa henne.
Nej, jag klarar att vänta.
Jag går och tar en kopp kaffe.
Kaffe.
-Hej då. Kaffe. -Hej då.
Hej då, allihop. Vi ses imorgon.
Giulia?
-Matteo! -Hej!
Jag förväntade mig inte att träffa dig här.
Trodde du inte att jag kunde läsa?
Jodå, det är bara det att jag jobbar här.
Konsultkontoren ligger en trappa upp. Jag kom ner för att ta en kaffe.
Vad gör du?
-Lovar du att du inte blir kaxig? -Jag ska försöka.
4 3 2 1 PAUL AUSTER
Lägg av! Du följde mitt råd! Så klart att jag blir kaxig.
Du malde på om den i en timme.
-Du tröttade ut mig. -Bra.
Och nu letar jag efter nåt lite lättare. Bokstavligen.
En kokbok?
Nej.
-Om du kan rekommendera nåt… -Vi tittar runt och ser vad vi kan hitta.
-Varför inte? -Kom.
Den här vägen.
-Jag känner mig skyldig. -Varför då?
-Jag får dig att spendera en förmögenhet. -Får du provision?
Det vore inte dumt. Nej, tyvärr inte. Ska jag betala för hälften av dem?
-Var inte löjlig. -Nej, jag borde det. Hur många tog du?
Två, fyra, sex, åtta…
Jag betalar för tre. Det är 25%.
-Just det, 25%. -Eller så bjuder du mig på middag.
Ja.
-Titta vart du kör! -Förlåt!
Förlåt mig!
Han bara dök upp. Jag backade ut från parkeringen, och…
Det är okej. Det viktiga är att han inte blev skadad.
Det blev han inte. Men hans skoter fick en buckla, och min bil med.
Jag brukar ju aldrig ta bilen.
Det här är egentligen inte mitt område, men det handlar om förkörsrätt.
Det kommer antagligen att rubriceras som försumlighet.
-Jag ordnar rapporten från försäkringen. -Tack.
Förlåt att du fick stanna kvar så sent. Jag visste inte vem jag skulle ringa.
Giulia hade ditt nummer, så…
Oroa dig inte för det. Men det stämmer ju faktiskt.
Det är sent. Har du lust att ta en bit mat nånstans?
Ja.
-Jag hämtar min jacka. -Ja.
-Jag kommer strax. -Okej.
Det är en fin lägenhet i ett lugnt område, men grannarna…
Vad är det med dem?
Jag går och lägger mig första kvällen där. Gissa vad som händer?
Jag hör Beethoven.
-Som från ingenstans. -Okej, Beethoven.
Och igen, nästa kväll, mer Beethoven. Slumpmässigt.
Så jag bestämmer mig för att gå upp till dem och ringa på.
Och det gör jag.
-Gissa vem som öppnar dörren. -Vem?
Ett par i åttioårsåldern, som har varit gifta i 70 år.
-Vänta, gifte de sig på… -Ja, strunt samma.
De hade det roligare än jag.
Okej, men det är väl kul för dem att de kan få till det vid den åldern.
Jag gläds åt det, men sen går jag tillbaka ner till min lägenhet, helt ensam.
Då blir jag ledsen. Jag börjar tänka på de två åttioåringarna…
Jag är ensam med katten. Då blir jag stressad.
-Har du en katt? -Ja.
-Vad heter den? -Renato.
-Bra namn. -Ja, Renato.
-God kväll. -Hej.
Du ser fantastisk ut.
-Jag läste Tjugo år efteråt. -Nå? Kom igen, berätta.
Vad är det för en min? Gillade du den inte?
En bok får 50 sidor på sig. Är jag inte fast då hoppar jag till slutet.
Har du läst 50 sidor sen igår?
Ja. Läser du långsamt?
Väldigt långsamt, tydligen. Men jag är bra på att välja restauranger.
Vi ska till ett toppenställe. Det är lite avskilt, och man kan se stjärnorna.
-Vilken tid bokade du bord till? -Jag har inte bokat bord.
Det är alltid tomt, varför göra sig besväret?
-Hur långt är det dit? -En timme. Ungefär.
Du kanske borde ringa dit. Tänk om de har stängt?
Varför skulle det vara stängt? Det är alltid öppet.
Ska vi vara såna som ringer i förväg? Okej. Tror du att jag låter bli att ringa?
-Nej, men… -Ser jag sån ut? Jag ringer.
Visst, jag ringer.
-Bara en skål. Jag har inte ätit nåt. -Hallå?
-God kväll, kan vi boka ett bord för två? -Det pågår ett bröllop.
Förlåt, men vi är fullbokade. Hej då.
Hade de stängt?
Nej, det pågick ett bröllop.
Okej, du är synsk. De hade öppet, men det är viktigt att…
-Jag känner till ett bra ställe här. -Har du bokat bord?
Du vet…
-Parkera bilen. -Just det.
-Vill du inte ha skjuts, då? -Nej, bussen stannar utanför dörren.
Tack för hjälpen och för middagen.
Tack för sällskapet.
Tack.
Varför skrattar du?
Jag har inte undvikit en sån kyss sen…
Okej, men så kul var det ändå inte.
-Jag är hemskt ledsen. -Allt detta…
Det beror inte på dig.
Jag ber om ursäkt.
Jag dejtar inte killar som du längre.
Vilka är "killar som jag"?
-Vad gör du? -Jag går av vid nästa station.
Kan du gå in lite närmare på det?
Ta inte illa upp. Du är ett engångsligg.
-Vem har sagt det? -Ingen särskild.
Man märker det, du är charmig. Det är en komplimang.
Vilken tur jag har.
Otroligt. De är goda, men du kan väl inte föredra
stormarknadens egna framför originalet.
Studier har gjorts, med hänsyn till olika parametrar.
Ingredienser, förpackningar, hur bra de går att doppa…
-Är det en officiell parameter? -Ja. Doppbarhetsförmåga.
Stormarknadens kakor är bäst, utan jämförelse.
Är du inte trött på det här?
Du sms:ar mig, vi äter middag, du följer med hem, vi knullar. Sen då?
-Vad då "sen då"? -Vi är fortfarande ensamma.
Nej. Jag vill ha hela paketet. Sitta och gosa i soffan. Jag vill ha allt.
Jag fattar. Och du har helt rätt.
Jag letar inte efter nåt seriöst. Jag vill inte sitta i någons soffa.
Ser du?
Okej, men när exakt kom du på det här?
Häromkvällen, hemma hos Luca och Sara. Ta inte illa upp.
Du beställde kött. Jag åt fisk.
Jag hade valt rött vin, men nu dricker vi vitt.
Vi har väldigt olika musiksmak. Samma sak vad gäller kakor.
Ikväll, baserat på min erfarenhet, såg du ut som en kvinna som…
-Som vad? -Alltså, som…
-Ja? -Som ville ha sex.
Vad menar du? Bara för att jag var avslappnad?
Jag såg dig nog inte som ett alternativ.
-Katt eller hund? -Katt, helt klart.
-Havet eller bergen? -Vilken fråga! Havet.
Vänta lite.
-Hundar. -Ja.
-Och bergen. -Det är inte möjligt.
De är så tråkiga att jag vill ta livet av mig!
Havet är tråkigt.
Du kanske inte läser rätt böcker. Det är därför.
Det är okej att du redan har bestämt att du inte gillar mig. Jag kan acceptera det.
Men om du säger att det här gör dig mer avslappnad…
Det låter oemotståndligt.
-Det är så du är. -Hur är jag?
-Hur? "Oemotståndlig."
Ska du säga att min pappa är en tjuv för att han stal två stjärnor till mina ögon?
Jag ringer när jag hört från försäkringsbolaget.
-Vi kan vara vänner. -Nej.
Jag kan inte vara kompis med tjejer som du.
"Tjejer som jag?"
Lyssna nu, det här är viktigt.
Sätter du på toalettrullen med pappret hängandes över,
eller under?
Jag använder inte toapapper.
Vad?
Jag vill jobba i Italien, men utomlands kan man tjäna 50 000 euro
för tre månaders jobb.
-Så klart. -Det handlar inte bara om pengarna.
Nej, uppenbarligen inte. Samhället värdesätter inte din roll.
-Precis. Du fattar. -Tack.
Det är otroligt. Vi kommer faktiskt överens om allt.
Ja, det blir nästan tråkigt nu.
Tack och lov att jag är hemma. Om du vill avsluta denna misslyckade kväll…
Godnatt, då.
Det var ett skämt.
Jag menar… Varför ska du gå nu när vi har hittat saker vi har gemensamt?
TVÅ MÅNADER SENARE
-Vad händer? -Inget.
Hör på…
Jag visste att det var nåt!
Nej, det är bara… Du förstår, Stella…
-Ja? -Hon jobbar på en bok:
-Saker som par inte vet om varandra. -Och du har läst den.
Jag läser allt. Till och med… Allt. Hur som helst så är det inte…
För att se om relationen är bra ska man räkna hur många saker hon lämnar hos dig.
-Och? -Tjugo saker. Då är hon en flickvän.
Alltså…
-Alltså… -Ja.
Jag tycker det är stötande att en kvinna enligt den här boken
markerar sitt område som en hund.
Varför? Bara för att få etiketten "flickvän"?
-Nej. -Jo. Jag kommer inte upp till 20.
-Inte? -Det gör jag inte.
-Vi får väl se. Det påstår du. -Sätt igång.
Vi kollar fakta.
-Det gör vi. -Okej, alltså…
En.
Pyjamas, två.
-Två. -Oj, titta!
-Du äter också av det! -Det räknas ändå.
Jag köper det bara på grund av dig, så det räknas. Det räknas.
Ta av de där.
Fyra.
Det är inte mitt fel att du inte har tofflor till dina gäster.
Fyra.
Se här. Två par trosor, två strumpor, två T-tröjor.
Och kolla på det här! Schampo för lockigt hår. Tretton.
Ängeln på sjunde trappsteget är din.
-Vems är den här? -Kom igen…
-Rakhyvel. -Visst.
Och den här? Arton. Den är din. Matematiken ljuger inte.
Vad har vi här? En sminkväska.
Som innehåller foundation, mascara, läppstift…
Det räknas som en sak!
Okej, du vill vinna till varje pris, så du fuskar.
Visst, det är en grej. Nitton.
-Nitton! -Okej, då!
Du kan försäkra bokens författare om
att jag inte har markerat mitt område och att jag inte är din flickvän.
Det var synd.
Din.
Jag ska kasta den.
-Varför det? -Den faller ju sönder.
-Nej, den är så mjuk. -Ge hit den.
Nej!
Den luktar som du.
-Gillar du den? -Ja.
Verkligen?
Vill du verkligen ha den?
-Du får den. -Tack.
Ja!
-Vem ska säga det? -Tjugo.
Ja, för fan!
-Roberta? -Roberta.
-Vem är Roberta? -Nej.
Tjejen från gymmet.
Jag vill inte träffa nån ikväll.
Och den kungliga fågeln, då…
Den kungliga… Jag skriver att jag ringer tillbaka.
Är du nöjd nu?
-Annars blir hon upprörd. -Vem bryr sig?
Kom så går vi!
ÄR DU VAKEN?
JA!
Du…
Jag måste sticka, nu genast.
Ingen fara, jag måste också åka hem.
Jag är försenad. Jag köpte kakor.
Stormarknaden gör dem. De är bättre än märkeskakor.
Det tycker jag också. Det är en fråga om…
Att kunna doppa.
Ja.
Hur gick intervjun för jobbet i Lissabon?
Vem vet? De vill ha en finansanalytiker, och det är inte mitt område.
Men…
-Skulle inte du träffa advokaten du hatar? -Marrale?
Gissa vad? Han sköt upp affären med två månader.
Han kommer att blåsa mig.
Vem är det där?
Giorgio, en kollega.
Okej.
Då så…
-Ha en bra dag. -Du med.
-Hej då. -Hej då.
-Förlåt, jag hinner inte. -Jag antog det.
-Jag hörde inte väckarklockan. -Var du ute igår kväll igen?
Nej, jag satt uppe till 02:00 och kollade på tv.
Och dessutom skickar min kollega Giorgio sms.
Han ställer frågor som han kan mejla mig om.
-Andas han? -På så sätt får han chansen att messa mig.
Gulligt.
Gissa vem som stötte på mig? Dario.
-Vem? -Dario.
Lucas vän. Du gav mig hans nummer. Inte en chans.
-Advokaten med en fin rumpa. -Ja, han.
Han försökte kyssa mig men det satte jag stopp för.
Bra gjort.
Du hämnades på 99% av kvinnorna han har legat med.
Jag måste svara Giorgio. Han fortsätter skriva.
Vad vill han?
Han frågar om nån rapport. Jag minns att jag skrev den på en lördag.
Jag var hemma med en varmvattenflaska, jag hade mens.
Skriv precis det till honom så slutar han messa dig.
-Okej. Hej då. -Puss.
Hej då.
Okej. "Kära Giorgio,
jag skrev färdigt rapporten för en månad sen."
Nej. "För två månader sen."
Nej.
Nej, fan ta det här.
-Matteo? -Giulia? Är det du?
Hörde du mig spotta? Jag borstar tänderna.
-Jag ska luncha med Dario. Förlåt. -Nej, jag hörde inget.
Vilken idiot jag är, det hade jag inte behövt berätta.
-Förlåt mig, jag har lite bråttom. -Du behöver inte be om ursäkt.
-Ska jag ringa en annan gång? -Nej då.
Vad står på?
Kan vi träffas över en kaffe senare?
-Jag behöver prata med dig. -Vad är det, är du gravid?
Giulia? Är du gravid?
Jag ville inte säga det i telefonen.
Men jag kan inte säga nej nu och berätta det senare, det vore dumt.
-Jag är en idiot. Förlåt. -Sluta be om ursäkt.
-Jag kommer genast. -Okej. Jag har inget att äta.
-Det kvittar väl? -Men jag är utsvulten.
Ska jag ta med en pizza?
-Tack. -Okej.
Jag är strax där.
Helvete. Ett barn.
Helvete.
Hallå?
-Hej. -Här är jag.
Jag har en salamipizza som är värd att dö för.
-Men jag visste inte att du var… -Gravid?
Det finns en vegetarisk med potatis och extra ost, och en Margherita.
Jag kan äta salami, men jag ville inte…
Jag visste inte vad du gillar, så jag tog de här två.
Jag hoppas att jag inte skötte mig illa.
Vi lägger pizzorna åt sidan.
-Vi sätter oss. -Vi kan ju laga nåt.
Okej, kör igång.
-Börja med de pinsamma frågorna. -Ja.
Vi står upp.
Jag vet inte hur… Jag förstår inte riktigt.
Jag vill inte att det här ska låta…
Jag vill inte att det här ska bli fel.
Det är definitivt ditt. Jag låg bara med dig.
Det var inte det jag tänkte på.
Vilken fråga kan då bli fel?
-Vill du behålla det? -Ja, det vill jag.
-Okej. -Förlåt om det…
-Om du… -Nej.
-Jag vill ha barn, men det måste inte du. -Nej, det är bra. Jag vill också ha det.
Jag vill ha det om du vill att jag ska vilja det. Vill du det?
Jag skulle bli glad om du fanns här.
Ska vi gifta oss?
-Du och jag? -Ja, vilka annars?
Jag gifter mig med dig om du vill. Vill du det?
Sakta ner lite. Det är lite…
-Stressa inte in i nåt. -Jag sa bara att jag ställer upp.
-Vad som helst. -Okej.
Vad som helst.
Kanske inte äckligt gulliga foton med händer som formar ett hjärta.
Jag vet inte hur man gör dem ändå, så… Men om du vill det så gör vi det.
-När du säger "finnas här"… -Ja?
Ge mig mellan ett och tio.
Mellan ett och tio?
Ja, ett är "vi lever våra egna liv men ungen vet vem pappa är".
Tio är "vi har varit gifta i fem år och döpt honom efter min farfar".
På en skala mellan ett och tio, som en referens.
-En sjua? -En sjua.
-Sju är toppen. -Vad är sju?
-Nej, det är toppen. -Okej.
Jag vet inte vad det är, men det är bra.
Jag behöver nog en bit pizza.
-Pizza, ja. -Ja.
-Vilken? -Ost och potatis.
Får jag sträcka på benen?
Herregud… Här sitter vi.
Toppen.
-Sju. -Sju.
Sju.
Vi måste lösa… Vi kan bo hemma hos mig.
Kan vi räkna med dina föräldrar, om…
-Och dina. -Och mina, men…
-Nej, inte mina. -Inte?
Kan vi prova nåt läskigt? Lägg en hand på min mage.
Nej, jag skämtar bara. Nej.
-Herregud. Jag hatar det här. -Kom igen!
-Och… -Du kommer att se vacker ut.
-Jag sväller upp. -Nej då.
Omöjligt.
Är du redo?
Det är jag.
-De klarar sig nog bra. -De träffades alldeles nyss.
Ja, men de är så gulliga tillsammans. De är ett team.
-Vad… -Varför skrattar ni?
Kan ni tänka er att hon blev gravid på deras första dejt?
-Som de betedde sig… -Älskling…
Hon blev gravid på första dejten. Galet, va? Jag skulle flippa ut.
Jag med, så klart.
-Det kan ändå fungera. -Självklart. Vi önskar dem all lycka.
Håll tummarna.
-Hej då. -Hej då.
-God natt. -God natt.
-Hej då. -God natt!
Jag hoppas att de klarar av det.
-Gissa vad? -Vad?
Enligt en bok som jag läser
kan man ta reda på om ens förhållande är seriöst.
Du ska räkna hur många saker din flickvän lämnar hos dig.
Om det är fler än 20 är ni officiellt ett par.
Oj, djup litteratur.
Jag antar att du har varit hemma hos Matteo.
Hur många saker tror du att Giulia lämnade kvar?
Jag tvivlar på att Giulia nånsin var där.
Exakt! Hur uppfostrar man ett barn med det som grund?
Varför spelar det nån roll? Vad tycker du om par som har skiljt sig?
Det är en helt annan sak. Två människor älskar varandra.
De gifter sig och får barn, sen tar det slut. Sånt händer.
Men det är galet att skaffa barn så här. De är inte ens ihop.
De kan uppfostra ett barn utan att vara ihop.
Som två personer som är vänner.
Vad?
Var det inte du som sa att det är omöjligt med vänskap mellan män och kvinnor?
Nej.
Jag sa att jag inte kan vara din vän.
Helt specifikt.
Oavsett det blir vi jättebra som farbror och faster.
Och de där två lär behöva hjälp. Jag får väl göra ett undantag.
Ber du mig att vara din vän? Jag blir så rörd. Så lycklig.
Så klart vill jag det.
Tack, advokaten. Det var ett nöje.
-Jag kommer strax. -Vi har inte…
Vi har inte blivit presenterade.
Jag heter Claudia.
ÄR DU HEMMA?
JAG ÄR INTE ENSAM
GE MIG FEM MINUTER
God morgon, min…
Dario… Vem fan är hon?
Hur kunde du? Hur kunde du göra så här mot mig och Renato?
Hur kunde du? Pappa betalar fortfarande för bröllopet.
Fyrahundra personer. Fyrahundra. Du suger!
-Du är galen! -Jag hatar dig!
-Hon är borta. Du är galen. -Är hon?
Du är galen! Helt galen!
Helt galen.
-Hade du kul? -Väldigt kul.
-Jag skulle inte göra så här på riktigt. -Du är duktig.
Jag trodde nästan du var svartsjuk.
Gjorde du det?
Bara berätta om du gillar en tjej. Ni kanske gifter er?
Jag vill inte alltid vara exfrun som blev bedragen.
Så blir det inte.
Låtsasdramat åsido…
Varför är du hemma hos mig en söndag, nio på morgonen?
-Ikea. -Ikea, jaha.
Att vara din vän…
-Det har så många förmåner. -Ja.
Jag vaknade och tänkte: "Jag vill till Ikea."
Vem passade din gulliga hund medan du var bortrest
och lekte stjärnadvokat över hela världen?
Jag åkte till Ligurien i två dagar, för en månad sen. Och jag förlorade.
Vad betyder det?
Dina nycklar.
Behåll dem.
Okej.
Den som uppfann blöjhinken är ett jävla geni.
Femtio euro, för en plasthink.
Den tar bort lukten, men det är en plasthink!
Femtio euro är ett jävla rån!
-Vad sägs om Andrea? -Vem är Andrea?
Jaha, Andrea, du menar… Nej, inte Andrea.
Det finns så många Andrea i världen. Vi behöver nåt annat.
Nåt mer originellt. Som Vega.
-Vega. -Det är ett häftigt namn.
Som stjärnan?
Du vet att det finns en stjärna som heter Vega. Vilket litet geni du är.
Hur som helst, nej. Inte stjärnan. Mer som en karaktär från Street Fighter.
Du vet, med en mask och en krok. Jättehäftig.
Visst, jag fattar.
Min favoritseriefigur är Bruce Wayne, men jag skulle inte döpa min son till Batman.
Vet du vad som vore häftigt? Alltså…
-En får heta Bruce. -Ja.
-Som Bruce Willis. -Okej.
Perfekt.
Och den andra får heta Wayne. Som Wayne Rooney.
-Skratta inte. Vet du vem han är? -Nej, vem?
-Hej. Kan jag hjälpa till? -Nej, tack.
Det här är löjligt.
Vi träffades nyss och nu kollar vi på bebisgrejor.
"Folk går mot det som är önskat, och det slutar med att de…"
-Kollar på barnvagnar och bebisoveraller. -Sånt händer.
Två personer borde vara ihop ett tag och sen gifta sig.
-Ja, du vet. -Vad är det?
Jag tänkte bara att du kanske vill vänta lite innan barn nummer två…
Sluta med en gång.
Nu stoppar jag dig. Ingen stressar på oss. Ingen.
-Grattis! -Ja!
Har ni redan bestämt ett datum?
Det blir så här. Antingen gifter vi oss om tre månader eller…
-Om 15 månader. -Tre månader blir det!
-Vi ska gifta oss! -Ja!
-Är ni galna? Hur… -Varför säger du så?
-Vad då? -Det är toppen. Det är häftigt. Berätta.
-Äktenskap är häftigt. -Ja, fantastiskt.
-Det blir ett litet bröllop. -Glöm det.
Det börjar alltid så, men det slutar med 400 gäster.
Ja, älskling.
Dario?
Så heter du, va?
-Ja. -Har du eld?
-Hej! -Claudia. Jag jobbar med Marrale.
-Ja. -Till klockan åtta?
Klart att jag minns.
-Hej då. -Självklart.
-Bor du här i närheten? -Nej, jag åt middag med några vänner.
Men jag bor i närheten.
-Ha en trevlig kväll. -Detsamma.
Hon är inte den enda som har flirtat med mig de senaste månaderna.
Vill du att jag ska gratulera dig till din framgång med kvinnor?
Nej.
Motsatsen, faktiskt. Jag har inte…
Jag har inte legat med nån. Jag har inte dejtat…
Jag har inte träffat andra kvinnor. Där har du det.
Bara…
Bara dig.
Och du, då?
Vad då, jag?
Nej, inte jag heller.
Hallå?
-Hej. -Hej, Giulia.
-Jag skickade ett mejl med saldot. -Okej, tack.
-Vi hörs senare. Tack. -Hej då.
"…du erbjuds härmed jobbet på Fexadur Finança i Lissabon, Portugal."
Hej, Chiara. Jag fick jobbet.
Vilket jobb?
-I Lissabon! -Säkert? Jag blir så glad för din skull!
-Jag fick precis mejlet. -Vi måste fira!
Absolut. Jag ordnar det. Du var den första jag ringde.
-Bra jobbat! -Vad har hänt?
För två månader sen sökte jag jobb i Lissabon.
-Känner du till marknadens mikrostruktur? -Visst.
Och högfrekvenshandel?
Det spelar ingen roll, jag kan inte ta det.
Varför inte?
När ska du börja?
-I juni. -Hur länge?
Sex månader. Men jag tar det ju inte, så klart.
Vi tänker igenom det. Barnet kommer inte förrän i februari.
Vi tre kan åka dit i juni.
Inte?
Du skulle ju ta mammaledigt. Vi har våren på oss att förbereda allt.
-Menar du allvar? -Absolut.
Ditt jobb, då?
Det borde gå bra. Det finns ju mejl och videosamtal. Oroa dig inte.
Om du vill åka, menar jag. Om det inte vore för…
-LeBrown. -Det uttalas inte så.
-Man säger "LeBron". -Bron.
LeBron.
-På riktigt? -Ja.
Kan vi åka tillsammans? På riktigt?
Vi åker!
Skämt åsido, jag förstår att du vill följa med ditt barns mor.
-Men så här är det. -Vad då?
-Förlåt att jag ställer till det. -Vad då?
Aldo går snart i pension och en av konsulterna ska befordras.
Du har kompetensen för jobbet.
-Tack. -Du vet vad det innebär.
Du jobbar nära författarna och har sista ordet vad gäller publicering.
-Emellertid… -Ja, man kan inte göra det på distans.
Just det.
Stella! Hon skulle passa perfekt.
Ja, hon är väldigt duktig.
-Vem fan är Stella? -Vad menar du?
-En kollega, du har träffat henne. -Det minns jag inte.
Men chefen ville ge dig jobbet, eller hur?
Men det spelar ingen roll. Det viktiga är att jag kan åka med Giulia,
och behålla jobbet. Jag kan göra både och. Jag visste inte om befordran förrän igår.
Det är galet att ge upp en sån befordran.
-Det gör jag inte. Stella förtjänar den. -Vilket dumt namn, Stella.
Vad sa jag nu?
Nej. Ska ni döpa bebisen till Stella?
Ska ni det?
Du är så elak!
Okej…
-Jag förstår. -Vad då?
-Du gillar henne. -Nej.
-Det gör du. -Nej!
-Säg det. -Nej, vad pratar du om?
Jag gillar henne.
-Vad? -Det gör jag.
-Vad menar du? -Nej, vänta lite.
Om saker och ting vore annorlunda, så klart.
Ska jag behöva påminna dig om att du har…
-Är du nervös? -Är inte du det?
Nej. Alla har frågat mig det. Jag var det inte tidigare.
Du…
-Du ser fantastisk ut. -Är du nervös?
Hej.
Vänta lite! Var inte ni på bröllop förra året?
Jo, Matteos bröllop.
Buffén…
-Var den hemsk? -Nej.
-Tvärtom, den var överdådig. -Var bröllopet på riktigt?
Varför skulle jag hitta på ett bröllop?
Allt kan inte vara sant. Vem gifte Matteo sig med?
-Det spelar ingen roll. -Jag vill veta hur det slutade!
Okej. Giulias nya jobb i Lissabon började i juni.
Vi lär inte träffas på ett tag. Kan du se lite mindre sur ut?
Ser jag sur ut? Det är jag inte.
Varför är du så här?
Jag är bara omtänksam.
-Nej, du är kall och avståndstagande. -Påstå inte att jag inte stöttar dig…
-Att jag inte vill att du åker. -Det trodde jag aldrig.
Du hade fel. Jag vill inte att du åker.
Jag visste det, du borde inte ha följt med. Du blir så känslosam.
Känslosam, hur då? Jag hoppades att du skulle ändra dig.
-Varför sa du inget? -Jag vet inte hur man säger såna saker.
Hade du stannat då?
-Det är bara sex månader. -Jag förstår.
Snälla du, låt oss inte använda den tiden till att bråka utan anledning.
Jag glömde biljetten!
Jag skämtar.
Passagerare som flyger till Lissabon, gå till gate 12.
Inte ett barn! Snälla, hamna inte bredvid mig.
Passagerare som flyger till Lissabon…
Fortsätter han så här kommer vi inte till Lissabon.
De andra passagerarna dödar honom först.
Jag kan försöka lugna ner honom.
-Försiktigt. -Vänta.
-Så där. -Kom till pappa.
Hej, min pojke.
Så där ja.
-Du… -Vilken söt pojke.
Du… Du behöver inte gråta.
Att flyga är tråkigt, men att gråta är meningslöst.
Vi ska till en fantastisk plats där det finns…
Valar. Och havet.
Och vi får se alla dessa underbara saker,
men du lär inte minnas dem, för du är så liten.
Tänk dig det. Men här kommer det som är bra…
Du kommer inte att minnas den hemska flygresan.
Så det är ingen idé att gråta.
Men vi älskar dig även när du verkar vara besatt av djävulen.
-Jag älskar dig. -Hörde du det? Mamma älskar dig.
Hörde du det, ditt lilla monster?
Jag pratar med dig.
Slutar du gråta tack vare pappa?
Duktig pojke. Du är så smart.
Kan du gasa på lite?
-Fortsätt gå, Dario. -Han stressar ihjäl mig.
Kom igen. Det här är viktigt för mig.
Jag har velat göra det här från början. Det är knölvalssäsong nu.
Och det här är bästa stället i världen!
God morgon.
Visa lite entusiasm. Du med, älskling. Lite entusiasm.
Ignorera honom, han vill bara vara cool.
Fem biljetter.
-Fem? -Ja.
-Hur gammalt är barnet? -Fem månader. Ja.
Barn under tre är inte tillåtna på båten, tyvärr.
Inte?
Åk du, älskling.
Ska vi också stanna kvar?
-Vi stannar tillsammans. -Försök inte. Nån måste få se knölvalarna.
Det blir inte jag eller Andrea, men nån måste få se dem.
-Vart ska han? -Kom igen, hörni.
Titta inte på mig sådär.
-Vi ses. -Vi ses!
DELFINVIKEN
Det portugisiska ordet för knölval är…
Och det vetenskapliga namnet…
Jag gissar på Megaptera, från méga pterión. "Stora vingar."
-Du läste grekiska. Jag med. -Ja. Så duktigt.
Titta!
Ser du vingarna? Ser du?
-Ser du? -Vad fan skrattar han åt?
Titta, så häftigt!
-Ser du? -Varför springer han sin väg?
Jag hade munnen öppen.
Såg du hur nära de kom? Så häftigt.
Vackert.
Dario, jag måste berätta en sak.
Det som hände idag var bara en engångsföreteelse.
Jag avvisar dig inte igen.
Det är bara det att jag bryr mig för mycket om vår vänskap.
-Det är ju en kliché, men… -Jag behövde bara kissa.
Förlåt mig.
Men jag håller absolut med.
-Vilken lättnad. -Ingen fara.
Det var ju bra.
God natt.
Jag älskar den här låten.
Skål.
-Har du kul? -Ja.
Vi finns här för dig. Du ville ju träffa mina vänner.
Jag är bara trött efter flygresan.
Gå nu.
Dario, kan du ta mina saker? Tack.
-Har du trevligt? -Ja. Vi har gjort vanliga turistgrejor.
Vi har grälat ända sen han kom hit.
Det är för att ni inte har träffats på ett tag.
Hur länge blir du kvar här?
Bara ett par dagar.
-Ska du redan åka? -Han skulle ha kommit hit tidigare, men…
Jag har jobbat mycket. Även på helgerna.
Ja. Långdistansrelationer är jobbiga. Min flickvän bor i New York.
-Jag vet hur det känns. -Jag hatar det.
Bristen på närhet.
Känslan av att inte ha nåt att prata om.
-Svartsjukan. -Ja.
Det som är bra är att det snart är över.
-Ja. -Just det.
-Har du berättat för honom? -Nej.
-Inte ännu. -Vad då?
-Jag föreslår en skål. -Ja.
En skål.
-För Lissabon. -För Lissabon.
Skål.
Min älskling. Hej.
Så där.
-Har du kul? -Jättekul.
-Tänker du fortfarande på jobberbjudandet? -Nej.
Känn ingen skuld om du vill stanna ett halvår till. Det är ju ditt projekt.
Jag känner ingen skuld alls.
Vad menar du?
Hej, allihop.
Jag vill bara säga att jag är glad att ni alla kom hit ikväll.
Tack.
Det är ju ändå så att en fest är det bästa sättet att ta farväl på.
-Matteo, Andrea och jag… -Verkligen?
Vi återvänder till Italien.
Jag älskar dig.
-Vi är glada för din skull. -Ja.
Vad är det där?
Det är knölvalens läte under parningstiden.
Han skickade sex röstmeddelanden. Han är sjuk.
Ja.
Tänk hur han reagerar när jag säger att jag inte åkte och tittade på dem.
-Jag saknar honom och Chiara. -Jo, men…
Det är bara ett par månader till.
På tal om det så frågade avdelningschefen om jag kunde stanna till nästa sommar.
Så att jag kan avsluta ett projekt.
-Och det säger du nu? -När skulle jag ha berättat det?
-När som helst annars. -Vi bara bråkade.
-Och? -Jag ville inte ha en orsak till mer bråk.
Just därför.
-Har du bestämt dig än? -Nej. Därför frågar jag dig.
En halvtimme innan jag åker tillbaka. För Guds skull!
Gör vad fan du vill.
Parkera, så checkar jag in. Vi ses där inne.
Hallå?
-Var är du? -Vid säkerhetskontrollen.
Du bad mig gå till incheckningen.
Jag ställde mig i kö för det var fullt.
Ska vi inte ens säga adjö?
Så klart vi ska. Adjö.
-Här är han. -Förlåt att jag är sen.
-Vem bryr sig, vi har redan börjat. -Du gjorde bra ifrån dig.
Alberto har ett skift på sjukhuset, han måste gå tidigt.
Alberto.
-Trevligt att träffas. -Hej, Dario.
Chiara ville presentera sin pojkvän för oss.
-Och därför… -Kan jag få en spritz?
-Här är den! -Tack, raring.
-En spritz. -Alberto är så rolig.
Skål.
Jag är så avundsjuk, Alberto.
Så väldigt avundsjuk. Vi måste också åka till Lissabon.
-Så fort vi kan. -Vet ni varför det är häftigt?
-Nej. -Valskådning.
Så klart! De såg en precis framför sig.
-Verkligen? -Säger du det?
Jo, faktiskt.
De skrämmer ihjäl en med sina tänder. Eller hur?
-Lite grann. -Men det är så fantastiskt.
-Självklart. -Jag tittade på valar i Argentina.
-Gjorde du det? -Ja.
-Var då? -Eldslandet.
Jag har alltid drömt om att åka dit.
-Säger du det? -Ja!
Ni två kan fortsätta med ert förtroliga möte och planera en resa.
Han är så trevlig!
-Vi kan åka till Patagonien tillsammans. -Ja! Till Patagonien!
-Tack för skjutsen. -Ingen fara.
Det är tredje söndagen i rad som Alberto måste jobba.
-Säger du det? -Vilket uttröttande jobb.
Varför skrattar du?
Har du inte märkt att han säger "säger du det" hela tiden?
Gör han det?
"Vi såg valar."
"Säger du det?"
"Lunchen är klar."
"Säger du det?"
"Prosit!"
"Säger du det?"
-Tycker du att du är rolig? -Jag skojar bara lite.
Du skojar ju om min pojkvän.
-Din pojkvän? -Ja.
-Efter tre veckor? -Är du svartsjuk?
-Naturligtvis inte. -Stör det dig att jag är kär?
-Är du det? -Ja.
-Redan? -Ja.
-Du är svartsjuk. -Du vill det.
Du var jobbig under hela lunchen bara för att irritera mig.
Du har inte rätt att bli irriterad!
-Du dejtar inte män som jag. Så sa du. -Jag vill inte ens vara vän med såna män.
-Inte jag heller. Ut med dig. -Vad, här? Mitt i gatan?
Du är hemma. Ut med dig.
Hej då.
Älskling, när du är här känner jag mig stark, jag känner mig smart. Jag känner…
Du är alltid smart.
-Hallå… Vad gör du? -Det passar bra för mig nu.
Men inte för mig.
Matteo, vi har försökt i månader.
-Har du ändrat dig? -Varför skulle jag det?
Jag har inte ändrat mig. Men vad säger vi till bebisen?
Att han blev till på en restaurangtoalett? Nej!
Jag vet hur det blir. Vi kommer hem, du är småfull och lägger dig på soffan.
-Du känner inte för det. -Nej, jag känner bara inte för det nu.
Inte just nu. Jag kan inte bara slå på det, det funkar inte så.
Älskling, det här är en jobbmiddag. Snälla, var inte så här. Kom nu.
Jag gillade den verkligen. Så mycket våld, så mycket blod…
-Han somnade faktiskt inte en enda gång. -Berätta, raring.
Jovisst, men folk förväntar sig inte att jag skriver så här.
-De förstår inte blodstänk och skräck. -Jag förstår.
Men nu när jag är kreativ chef blir du den nya Stephen King.
-Den nya Shirley Jackson. -Visst, Shirley Jackson, Stephen King.
Jag hade redan gett upp om den här boken.
Vad? Det får du inte. Tänk inte ens tanken.
Jag tar hand om det nu. Jag hittade en förläggare i London.
-I London? -Ja.
Är en förläggare i London intresserad av min bok?
Ja. Just det.
Begravda kvarlevor. Vad tycker du? Begravda kvarlevor.
Jag gillar det. Det kan funka.
-Så klart det gör. -Ja.
När vi berättade hur stort förskottet var började han skratta.
Nej, han åkte direkt till flygplatsen efter middagen, han bara strålade.
En rungande framgång. Okej.
Bra. Vi ses imorgon.
Häftigt, eller hur?
Såg du hans min när jag föreslog titeln?
Hans ögon tindrade. Han är bäst i noir-genren.
Synd på all skräcken, bara.
Vilken dålig idé!
Tack. Tack för att du stoppade mig i tid.
-Jag menar det. -Ja.
Nej. Jag känner mig lite skyldig. Du borde ju ha det här jobbet.
-Vad menar du? -Det är sant. Du borde sköta det här.
-Nej! -Jo!
Nej, du är perfekt.
Du har alltid varit duktigare än jag. Alltid.
Rodnar du?
Ska vi ta en drink?
Kan jag få en flaska whisky, tack? Rum 407.
Ja, frun.
Ingen annan har varit så bra under första året som förlagschef.
-Verkligen? -Verkligen.
Skål för dig.
Du har jobbat så hårt att du inte ens haft tid att klippa håret.
Chiara, jag gjorde nåt dumt i London.
Vad då?
Jag var deppad, för mötena gick inte bra. Jag gick förbi Stellas rum.
Förlåt, jag förstår inte. Stellas rum?
-Stella… -Ja.
Det betydde inget.
-Gjorde ni det? -Inget alls.
-Jag lovar, det betydde inget. -Gjorde ni det?
Det gjorde ni.
Snälla Chiara, lyssna på mig. Hör på…
Stopp. Jag ber om ursäkt.
Jag mår för jävligt. Men jag kunde inte hålla tyst.
Det förtärde mig. Jag var tvungen att berätta.
-Du vet att jag älskar dig. -Lägg av!
Du vet att jag älskar dig. Hördu.
Kan du säga nåt? Be mig att dra åt helvete, vad som helst.
-Vill du det? -Ja.
Då skulle du må mindre dåligt, va?
-Ja, du har rätt… -Rör mig inte.
-Du har all anledning att vara arg.
Jag har tre. Ett: Du bedrog mig.
Två: Du har inte ens stake nog att hålla det hemligt.
Det är helt enkelt för jobbigt för dig. Och för det tredje…
Ursäkta, låt mig fråga en sak.
Kan du komma på nåt värre
än att säga till din gravida fru att du varit otrogen när ni handlar bebisgrejor?
Kan du det?
Det kan du inte, va? Det är för jävligt!
Din skitstövel.
CHIARA - MOBILEN
Hej på dig.
Hallå?
-Ja? -Förlåt, jag hade inte numret.
Det här är Alberto, Chiaras pojkvän.
Jaha, Alberto. Vad står på?
Är du upptagen ikväll?
Ikväll… Jag har inget planerat. Varför?
En vän har just flyttat hit från Apulien.
Hon heter Lucia. Hon är trevlig och smart. Och vacker.
Hon kommer på middag, så jag ville bjuda in dig med.
Ja, det vore trevligt.
Säger du det? Jag tänkte väl det.
Jag lämnar över till Chiara. Vi ses ikväll.
Visst, vi ses.
Det var inte min idé.
Dario, Lucia. Lucia, Dario.
-Kul att ses. -Detsamma.
Pasta med räkor och zucchini.
-Gott. -Toppen.
Ska vinet i kylen?
-Ja. -Låt mig hjälpa dig.
-Oj. -Ja, tack.
Värdinnan är underbar.
-Var kommer du ifrån? -Taranto.
-Mina föräldrar är från Lecce. -Tänka sig!
-Samma region. -Ja.
-Skål. -Skål.
Vad skålar vi för?
-Oss. -För nya vänner.
-Just det. -Nu är det klart. Äntligen.
-Säg vad ni tycker. -Det är jättegott.
Fantastiskt. Bra gjort.
-Vi har en ny fiskaffär. -Säger du det?
-Fantastisk. -Fantastisk.
-Tack för en underbar kväll. -Det var trevligt. Låt oss göra om det.
-Gärna. -Hej då.
-Din jacka. -Vänta lite. Varsågod.
-Behöver du skjuts? -Nej, jag stannar här.
Jag frågade Lucia.
-Vart ska du? -Vart du än ska.
De är perfekta tillsammans.
Jag instämmer. Jag funderade på att åka hem.
Varför det?
Jag har så mycket att göra i morgon bitti. Det blir helt enkelt lättare.
-Hej. -Hej.
Nå? Låt mig gissa, varmvattenberedaren gick sönder och du behöver duscha?
Sluta nu.
Jag måste fråga dig en sak. Men inget skitsnack, är du snäll.
Okej.
Är det nån här?
-Nej, ingen är här. -Okej.
-Den där kvällen… -Ja.
-I Lissabon… -Ja.
Behövde du verkligen kissa?
Nej.
Duktig pojke!
Bra jobbat!
Duktig pojke. Faster, kan du komma hit?
-Jag ska skära tårtan. -Jag hjälper till.
-Jag kommer strax. -Nej…
Så där ja. Kniv och allt finns här.
Såg du dem?
-Vilka då? -Vad menar du? Dario och Chiara.
-Ja. -Är de inte mysko?
Inte särskilt.
Är allt okej? Du har verkat lite låg.
Bara lite strul på jobbet.
Vad då? Gick det inte bra i London?
Jag vet att du är besviken över skräck- romanen, men det var inte hans grej.
En noir-roman är mer klassisk.
Du har rätt.
-De här är klara. -Okej.
-Jag ville prata med dig om en sak. -Jag vet redan allt.
-Vad menar du? -Jag såg meddelandena.
Kollade du min mobil?
Du bedrog mig.
Ja, jag läste allihop.
Du är fortfarande kär i din fru, det var ett stort misstag, hela grejen.
-Förlåt mig. -Lite klichéartat, men gulligt.
Jag är en skitstövel.
Ja, det är du.
Men passar det verkligen att berätta det på vår sons födelsedag?
Hur ska jag veta det? Det finns ingen rätt tidpunkt att säga nåt sånt.
Jag är ett svin.
Du…
Vi ska ha ett barn till.
Tänk om det är en flicka? Vad vill du döpa henne till?
Förlåt mig.
Du har verkligen sårat mig.
Förlåt mig.
Du är ett svin.
Varsågoda.
-Älskling, kom igen. -Kom hit.
Jag är så hemskt ledsen.
Förlåt.
-Kör mig till sjukhuset, Sara! -Du måste släppa min hand!
Varför gick jag ut överhuvudtaget?
-Hjälp! -Okej.
-Har du mobilen till hands? -Vattnet gick just.
Herregud!
Okej! Okej, min systerdotter är på väg.
Din jävla systerdotter måste ha ett jättehuvud!
Hej, Luca.
-Hej. -Nå? Vad har hänt?
Vattnet gick när hon satt i bilen med Sara.
-Vi skyndade hit. -Är allt okej?
-Hur ska jag veta? -Vad…
Hur ska jag veta? Jag har aldrig varit gravid.
-Tack och lov för det. -Jag vet att hon skrek. Mycket.
Var är Chiara?
-Här. -Är Matteo hos henne?
-Nej. -Varför inte?
På grund av London?
-Hans dotter… -Jag vet inte.
-Vem är hos Chiara? -Nu?
-Ja, vem är hos henne? -Sara och…
Hej.
-Vad gör du här? -Jag kom tillbaka för två veckor sen.
Visste du om det?
-Jag ringer Matteo. -Nej, hon sa att…
-Han borde ringa. -Jag ska sköta mig själv.
-Hur mår hon? -Som innan.
Sammandragningarna är långsamma.
Jag trodde att jag skulle få en hjärtattack.
-Älskling… -Jag behöver frisk luft.
Visst.
Det är lugnt. Ingen fara. Skynda dig. Vi ses här.
Ja, jag är här. Hej då.
Vad sa han?
Han är på väg.
Jag går in igen.
Och du, då?
Jag väntar på honom här.
Jag hatade de senaste månaderna utan dig.
Trots att vi inte var ihop
sa jag att jag inte var singel, när nån frågade mig.
Jag ville ringa dig,
men jag ville också att du skulle ringa mig. Men det gjorde du inte.
Jag saknade dig mer och mer varje dag.
Och till slut övertygade jag mig själv om att du inte älskade mig längre.
Det är skitsnack. Det vet du.
Hur kan du säga så?
Du flög din väg och skickade aldrig mer ett sms.
Ja, men det betyder inte… Det betyder inte att jag inte älskar dig.
Varför ringde du inte, då?
Stolthet?
Nej, av samma anledning
som att du inte sa nåt om att du har varit tillbaka i två veckor.
Hur som helst är jag ledsen.
Vad?
Ska du få vara den mogna eftersom du bad om ursäkt först? Det gör mig förbannad.
Var är hon?
Hallå!
Nå?
Tre kilo och åtta hekto.
Hon är enorm!
-Har hon nåt hår? -Det har hon.
-Herregud! -Mer än jag?
-Håll käften! -Ja, mer än du.
-Får vi se henne? -Herregud!
Vilken gullig lek. Tyvärr hände aldrig hälften av det han berättade.
Igen? Jag lovar… Och du är fortfarande ihop med honom?
Inte länge till.
-Det spelar ingen roll. -Det säger du.
Då kan vem som helst vara ihop med vem som helst.
Absolut inte. Jag påstår inte att kompatibilitet är irrelevant…
Här på nu. Vi återvänder till äpplena. Metaforen fungerade bra.
-Ja. -Bara hör på.
Om jag är till hälften äpple… Alldeles rött och runt, okej?
Då letar jag inte efter ett grönt, ovalt äpple.
Men om jag möter ett annat rött och runt äpple som jag,
även om det är kantstött och inte i samma röda färg, då satsar jag på det.
Med tiden kanske jag försöker ändra min röda nyans. Och hon försöker förändra sin.
Det är utmattande och aldrig perfekt, men det funkar.
Jag fattar. Poängen är inte att hitta din själsfrände.
-Poängen är att hitta en själsfrände. -Exakt. En annan halva fullbordar oss.
Är det inte lite cyniskt?
Du är med nån, men du kan också vara med nån annan?
Självklart inte, Francesco! När vi är i ett förhållande förändras vi.
Och alla andra alternativ upphör helt enkelt att existera.
Hade jag flyttat till Boston som barn skulle jag vara en annan person nu.
Jag vore inte samma jag. Eller hur?
Därför berättade vi inte vem Matteo gifte sig med. Förstår ni nu?
Vi tillbringar hela våra liv med att säga: "Tänk om…"
-Okej, berätta inte då. -Visst. Men…
-Det är inte så enkelt. -Varför inte?
Här är de.
-Nej! -Är det de?
Jag började vänja mig vid mysteriet.
Eller…
-Hej, Federica. -Hej, Dario.
Trevligt att träffas.
TILL MAMMA
Undertexter: Mats Nilsson