Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
I begyndelsen er der ingenting.
Der er ikke noget begreb om en opdagelsesrobot,
der bevæger sig på overfladen af en anden verden.
Og så begynder du gradvist at tænke.
Du begynder at handle. Du begynder at bygge.
Og så vækkes de maskiner til live.
I 2003 blev tvillingerobotterne Opportunity og Spirit sendt til Mars.
De forventedes at fungere i 90 dage.
Mange mennesker ville sige: "De er bare robotter."
Men da vi tændte dem for første gang,
blev de meget mere end bare robotter på en anden planet.
OPPORTUNITY - HAZCAM SYSTEMER SUNDE - TEMP -40 °C
MODTAGER...
VÆKNINGSSANG. SPILLER...
NASA: GODMORGEN, OPPORTUNITY. DET ER TID TIL AT VÅGNE!
Dreng Merkur
Der skyder gennem hver en grad
Åh, pige, der danser gennem
Beskidte og støvede stier
Løb omkring, hvis du vil
Løb omkring i verden
Løb omkring, hvis du vil
Uden vinger, uden hjul
Løb omkring, hvis du vil
Når roveren er på Mars, har den sit eget liv.
Der pulserer energi gennem dens årer.
Og den skal gives kærlighed.
Vi forsøger at holde hende så sikker som muligt.
Men nogle gange har hun sin egen vilje.
OPPY: KØRSEL STOPPET. FARE OPFANGET.
NASA: DU KAN FORTSÆTTE.
DET ER BARE DIN SKYGGE.
Så, ja, det er bare en robot.
Men gennem denne robot er vi på det her utrolige eventyr sammen.
Og hun bliver et familiemedlem.
MISSIONSKONTROL NASAS MARS-PROGRAM
JENNIFER TROSPER MISSIONSLEDER
Noget, jeg tror, vi alle spekulerer over,
når vi ser op på nattehimlen...
...er, om vi virkelig er alene i dette univers.
At prøve at forstå det er et af vores store mysterier.
I århundreder
har Mars været en gådefuld, lille, rød plet på himlen.
ROB MANNING LEDENDE SYSTEMINGENIØR
Den ansporede fantasien hos millioner af mennesker.
Hvad kunne der foregå i det fjerne land?
Det overordnede mål for hele Mars-programmet
har været spørgsmålet: "Har der nogensinde været liv på Mars?"
Så særligt tidligt i Mars-missionerne...
ASHLEY STROUPE ROVERFØRER
...fulgte vi vandet.
For hvor man finder vand, i hvert fald på jorden...
...er der liv.
Og så er spørgsmålet: "Har der været vand på Mars?
"Og hvilken slags vand?
"Og kunne det have hjulpet med at opretholde liv?"
I midten af 70'erne var de to Viking-missioner
indbegrebet af udforskning på det tidspunkt.
NASA sendte to orbitere og to landere,
hvilket ville give os et helt nyt perspektiv på Mars.
Ja, der er den gode.
STEVE SQUYRES LEDENDE FORSKER
Det er sjovt at have så intense minder
forbundet med en bunke 40 år gamle pixels.
Men det har jeg.
Jeg husker første gang, jeg så det.
På tidspunktet for Viking-missionen
var jeg en praktisk orienteret geolog.
Jeg tog ud i marken og udførte geologisk feltarbejde.
Fascinerende videnskab,
men det, jeg fandt skuffende ved det,
var, at der ikke var nye steder at opdage.
Men så begyndte jeg at arbejde med billederne fra Viking-orbiterne.
Og jeg kiggede ned på Mars ved hjælp af disse billeder,
og jeg anede ikke, hvad jeg kiggede på.
Og det skønne var, at det gjorde ingen.
Vi så ting, ingen havde set før.
Og jeg vidste, at jeg ville lave rumforskning.
De to Viking-orbitere, mens de så ned på Mars,
kunne man se: "Det er sært.
"Det ser ud til, at der har været vand.
"Var Mars engang en grøn verden med levende ting og blå oceaner?"
ROB MANNING LEDENDE SYSTEMINGENIØR
Vi ville selv tage dertil, hvis vi kunne. Men det kan vi ikke.
Og jeg vidste bare fra min uddannelse som geolog,
at hvis vi kunne få en rover ned på Mars' overflade,
og den kunne bevæge sig rundt og rejse
og faktisk se nærmere på klipperne,
kunne vi måske finde sandheden om Mars' historie.
Så fra midten af firserne
brugte jeg ti år på at skrive forslag til NASA.
Men forslagene mislykkedes.
Jeg stod over for den ubehagelige mulighed,
at jeg lige havde spildt et helt årti af min karriere
uden at have opnået noget.
Men så samlede vi et hold på JPL.
Kunne vi faktisk tage roveren, som Steve Squyres havde forestillet sig,
og bruge det landingssystem, som vi allerede havde designet?
Så vi udarbejdede et forslag og præsenterede det for NASA.
Og så modtog vi endelig det opkald,
der opfyldte vores drømme.
Jeg er meget, meget glad for, at vi kan annoncere,
at vi vender tilbage til Mars, denne gang talstærkt.
SCOTT HUBBARD DIREKTØR, MARS-PROGRAMMET, NASA
Med tvillinger. Mars Twin Rovers.
Vi kaldte dem Spirit og Opportunity.
Det var ti års forslag,
der endelig gav det resultat, som jeg havde drømt om.
Men havde jeg vidst dengang,
hvilken besværlig vej det ville være fra det punkt
til at nå Mars' overflade,
ville jeg ikke have været så henrykt.
Hvis vi kan finde vores pladser og starte.
MARS UDFORSKNINGSROVER SYSTEMKRITISK DESIGNGENNEMGANG
Okay. Jeg er her som projektingeniør.
For at sikre at tingene hænger sammen
mellem flyve- og missionssystemerne.
Jeg gennemgår kort opsendelse, cruise og EDL...
Vores mål var at bygge
to autonome, soldrevne rovere,
der kunne overleve 90 sol, tre måneder på Mars.
Og vi håbede virkelig, at mindst en af dem ville fungere.
Men vi vidste, at gør vi det ikke rigtigt, når vi ikke vores opsendelsesfrist.
Tidsplan for Mission til Mars
er bogstaveligt talt drevet af planeternes position.
Og går man glip af det vindue,
kommer det næste 26 måneder senere.
JORDEN MARS
Det er ikke tid til at designe, udvikl og teste to rovere
og sætte dem i to raketter.
Presset på holdet er enormt.
Vi måtte finde et fantastisk team...
2 ÅR TIL OPSENDELSE
...der arbejder i døgndrift for at nå det.
Jeg elskede Star Trek fra barnsben.
Jeg ville være Geordi La Forge.
Ingeniør, det er La Forge.
Luk strømmen til alle transportører. Jeg er på vej.
Jeg vidste ikke, hvad jobbet var.
Jeg vidste, at de var "ingeniøren". Men ikke, hvad det var.
Jeg vidste bare, at jeg ville være den person, der altid ordner ting.
At bygge Spirit og Opportunity startede på en tavle.
"Okay, missionen skal vare 90 dage.
"Og vi vil finde beviser på, at der har været vand.
"Hvad kræver det?"
Og det her team af forskellige ingeniører
skal vække den rover til live.
Det var min første mission.
Og det var meget spændende.
Det er noget, ingen har gjort før.
Jeg voksede op i Ghana.
Da jeg var barn, var jeg meget fascineret af radio.
Og jeg var nysgerrig. "Er der folk inde i radioen?"
En dag åbnede jeg en radio og blev skuffet.
ASHITEY TREBI-OLLENNU ROBOTINGENIØR
Derfra kommer min fascination af ingeniørarbejde.
Til rover-designet
var det en bevidst beslutning at gøre karakteristikken menneskelig.
Når du er geolog og arbejder i marken,
tager du typisk en sten, flækker den og kigger indeni.
Så robotten har brug for en robotarm
med flere instrumenter til at tage målinger
og mikroskopiske billeder. Som en schweizerkniv.
Opløsningen i roverens kameraer
er den nøjagtige ækvivalent af menneskelig 20-20-syn.
Så pludselig begynder de at ligne øjne.
Og roverens højde var 157 cm.
Det er menneskers gennemsnitshøjde.
Så når roveren kørte rundt og tog billeder,
var det, som om et menneske gik på overfladen.
Det er en kasse ledninger, ikke?
Men man ender med en lidt kær robot...
DOUG ELLISON KAMERAINGENIØR
...der har et ansigt.
Vi havde fantastiske, videnskabelige instrumenter.
Men når man sætter de ting på roveren,
bliver den tungere.
18 MÅNEDER TIL OPSENDELSE
Og det bliver et stort problem for landingen på Mars.
Men så ser jeg på at bruge
seks, små elastiksnore koblet til de her airbags.
Og udfordringen er, at der er en masse forskellige måder at gøre det på.
Vi ved ikke, hvad der er bedst. Og vi får kun én chance.
Vores landingssystem havde store airbags, der blev pustet op,
så den kunne tumle henover overfladen.
Det største problem fra starten
var at regne på, hvad Spirit og Opportunity ville veje.
Og vil de airbags kunne klare vægten?
Så vi begyndte at teste det.
-Hvad... -Det er bare herligt.
-Det er ikke et problem. -Det er en god sten.
-Ja. -Jeg er glad for den.
Ja.
Vi testede airbaggene
med de typer af sten, vi kunne støde på på Mars.
Vi laver det første fald.
Enorme huller i airbaggene.
De blev flået på klipperne, og vi tænker: "Det går ikke.
"Det går slet ikke."
Faldskærme var en anden historie.
1 ÅR TIL OPSENDELSE
Tre, to, en.
Da vi lavede tests med denne store raketformede last
og smed den fra en helikopter,
første gang blev faldskærmen flået i stykker.
Den anden...
...blev flået i stykker.
Vi indså, at vi ikke havde en velfungerende faldskærm.
Desværre er den faldskærm, der lige eksploderede,
den faldskærm, vi skulle have haft med til Mars.
Kom til sagen.
I har store problemer.
Hvad i dette motiverer jer?
Hvad bekymrer jer?
Der er en liste over trusler, som de kommer med,
og jeg har samlet dem alle.
De er i kategorien af alt, som vi kan tænke på, der kan gå galt.
Jeg forstår din bekymring.
I baghovedet tænker man: "Det er et nationalt milliard-aktiv.
"Det kan blive en total fiasko."
10 MÅNEDER TIL OPSENDELSEN
Okay, vi er klar.
VIBRATIONSTEST
Vi starter.
TESTER SPIRIT
Vi byggede Spirit og Opportunity
med den hensigt, at de var identiske tvillinger.
Og de startede på den måde, men tingene afviger hurtigt.
FULDT NIVEAU
Det var det.
Hele vejen gennem montering og afprøvning
var det altid Spirit, der blev prøvet først, og hun fejlede.
-Tilbage. En gang. -Vi har tabt en bøsning.
Har vi tabt en bøsning?
Kig på pladen.
Og så kommer Opportunity.
TEST AF OPPORTUNITY - TEST AF SPIRIT
Morer du dig? Okay.
TEST AF OPPORTUNITY
Tre, to, en.
Stop.
Tak.
Og i hver test brillerede Opportunity.
Så selv før de forlod denne planet, var Spirit besværlig,
Opportunity var et dydsmønster.
7 MÅNEDER TIL OPSENDELSE
Efter al den tid med at teste og bygge vores rovere
er det tid til at få Oppy på jorden.
Det er første gang,
vi puster liv i roveren.
Bevæg dig.
De første skridt.
Det kilder helt!
Man tænkte: "Den er i live!"
Hun bliver næsten noget levende.
En ægte, levende robot, som du kan forestille dig tage til Mars
og gøre de ting, du har drømt om at gøre.
At sige, det er som et barn, ville være at trivialisere forældreskab,
men det føles sådan.
Man føler, at det ikke er sikkert,
om ens barn virkelig er klar til den vilde verden.
Har vi udført alle de prøver, vi ville?
Absolut ikke.
Men til sidst er man løbet tør for tid.
Og det var tid til at flyve.
MORGEN FOR OPSENDELSEN KENNEDY SPACE CENTER
Vi er herude, klokken er 5.30.
Men for os er det længe,
mange timer og søvnløse nætter, der kulminerer nu.
Det er surrealistisk. Jeg ved ikke, om det sker.
Det er som sommerfugle i maven.
Lykke-jordnødder.
Spirit skulle sendes op først.
OPSENDELSEN AF SPIRIT 10. JUNI 2003
Og Opportunity tre uger senere.
OPSENDELSEN AF OPPORTUNITY 7. JULI 2003
Delta Launch Control her med 8 minutter og 40 sekunder til opsendelse...
Jeg var i kontrolrummet for Spirit på JPL.
Jeg kan faktisk godt lide at have en opgave.
Fordi så er jeg fokuseret.
Og det er lidt sværere at blive følelsesladet,
fordi du har noget, du er nødt til at fokusere på.
Det her er den endelige kontrol af Spirit MER-A-fartøjet.
Jeg er en bondepige fra Ohio.
Jeg voksede op med får, svin, køer.
Og min far havde arbejdet i hærens ingeniørkorps
på de allerførste raketter,
og han fortalte fantastiske historier.
Men rumfartsteknik var ikke noget, piger omkring mig gjorde.
Så jeg kunne ikke forestille mig,
at jeg nogensinde ville få mulighed for at sende en rover til Mars.
-MER-2 klar til affyring. -Modtaget.
Ti sekunder til opsendelse. Man begynder at flippe ud.
Ni, otte, syv, seks, fem, fire,
-tre, to, en. -Tre, to, en.
Motorstart. Og raketstart.
Du hører raketten...
Ingen eksplosion.
Belastningsnedsættelse integreret. Fartøjet reagerer.
Fartøjet bevæger sig pænt fra raketstart-overgangen.
Jeg ved ikke, om jeg kneb en tåre, men...
Den her raket bærer mine håb og drømme.
Det er meget svært at beskrive.
Man føler, at ens livsværk er i raketten.
Jeg har opfostret dette barn.
Ja!
Det er sådan, det føles.
Og nu er det barnets tid til at stråle.
Men det var svært at sige farvel.
Jeg har viet 16 år af mit liv til disse rovere.
Og så sætter du dem i en raket og skyder dem ud i rummet,
og du får dem aldrig at se igen.
Til Opportunity var jeg ude med min familie,
og vi så med fra samme opsendelsesrampe,
som min far opsendte sine missioner fra.
Han var gået bort siden da.
Han var den mest stolte far, man kunne have.
Det var meget følelsesladet for mig, for min mor, for min familie,
at se, hvordan han havde opmuntret og inspireret mig til at blive rumforsker.
Rejsetiden til Mars for begge rovere var seks og en halv måned.
Spirit og Opportunity var kun tre uger fra hinanden.
De er ikke langt fra hinanden i astronomiske termer.
Vi har en bane til Mars. Og vi ønsker at sikre,
at vi følger vejen til Mars.
JORDEN MARS
Det er som at være i Los Angeles og slå en golfbold
for at ramme et dørhåndtag på Buckingham Palace. Det er målet.
Det kaldes hvileperioden. Seks-og-en halv måneders hviletid.
Der sker ikke noget.
Eller det er ikke helt sandt.
Vi blev ramt af den største serie af soludbrud nogensinde.
Og vi så det her store udbrud af solens energier og partikler
suse mod vores rumfartøj.
Gennem soludbrud
frigiver solen udbrud af plasma.
Plasma er en kraftigt ladet sky af elektroner.
Og de energifyldte partikler, som faktisk kan dræbe et menneske,
hamrer ind i vores rovere.
Helt ind til computeren.
Virkelig skidt for rumfartøjer.
Nu var softwaren ombord blevet ødelagt.
Så begge rovere skulle genstartes.
Vi bad vores robotter om at gå på vågeblus.
Det er virkelig skræmmende.
Så du indlæser denne nye version af software på køretøjerne
og skifter til det, control, alt, delete.
Og håber, det virker.
Det virkede.
De genstartede.
Og det tog os et par uger at rydde op i vores computere.
På det tidspunkt var solen faldet til ro,
softwaren blev indlæst, og vi var klar til at lande på Mars.
Men på det tidspunkt havde to tredjedele af missioner til Mars fejlet.
Mars var en kirkegård for rumfartøjer.
Da vi fløj.
4 ÅR TIDLIGERE
Nogle år før sendte NASA to missioner til Mars.
Mars Polar Lander og Mars Climate Orbiter.
Begge mislykkedes.
En brændte op i atmosfæren,
den anden styrtede ned på overfladen.
Mars Climate Orbiter havde en kommunikationsfejl.
Vi konverterer, hvad der blev givet til os på engelsk,
vi troede, at det var i metersystemet.
Og det er latterligt pinligt.
Store nyheder fra det ydre rum, mine damer og herrer.
Tilsyneladende hævder forskere nu, at der ikke er intelligent liv hos NASA.
Ja.
Alle holdt øje med os.
Vores team følte, at Spirit og Opportunity
skulle være forløsningsmissionen.
Som en del af holdet følte vi,
at hvis denne landing ikke lykkedes,
kunne det være slutningen på NASA.
Godaften, alle sammen. Og velkommen til, hvad der ser ud til
at blive både en spændende og begivenhedsrig aften her på JPL.
Det her er live-dækning af Spirits landing på Mars.
Live-dækning af Opportunitys landing på Mars.
OPPORTUNITYS LANDING - 24. JANUAR 2004 SPIRITS LANDING - 3. JANUAR 2004
Og i aften siger navigationsholdet: "Alle systemer er klar."
Spirit og Opportunity skulle lande på hver sin side af Mars
med tre uger imellem.
Vi var meget nervøse.
Jeg ved ikke, hvornår jeg fik blodtryksmedicin.
Godaften fra flyvekontrollen.
Nuværende hastighed er 18.200 km/t., hvilket er hurtigt nok
til at krydse USA på 12 minutter.
Vi inviterer jer til at nyde landingen.
JPL'S DIREKTØR - NASA ADMINISTRATOR
Indflyvning, nedstigning, landing.
Det er ca. 86 hændelser, hvor, hvis noget går galt...
...så mister vi roverne.
Det er det mest uhyggelige nogensinde.
For kommunikationstiden fra når roveren siger:
"Hey, jeg gør det her," til Jorden er ti minutter.
Der er intet, man kan gøre
på nær at håbe, at de har overlevet.
Vi kalder det de seks minutters skræk.
Det er tiden, fra når fartøjet kommer ind i det yderste af Mars' atmosfære,
til det gør alle de autonome ting, det skal gøre
for at lande sikkert på jorden.
Atmosfærisk indtrængning om tre, to, en.
Alt er på spil i de seks minutters skræk.
Fartøjet er nu i den yderste del af Mars' atmosfære.
Det er tid til højeste temperatur.
Varmeskjoldet vil blive opvarmet til temperaturer op til 1.600 °C.
Faldskærm åbner.
Det sænker farten mere.
Nuværende hastighed er 717 km/t.
Vi forventer, at fartøjet flyver subsonisk.
Varmeskjoldet er supervarmt,
og det skal man af med.
Men nu begynder den svære del.
Landeren skal rappelle ned ad et 20 meter langt reb.
Så nu har man en faldskærm, en skal og en lander.
Airbaggene pustes op.
Ved 13 meters højde affyres de bageste raketter.
Det sænker roveren til nul kilometer i timen,
hvorpå kablet kappes.
Vi får ikke et signal i øjeblikket.
Vi fik et uregelmæssigt signal, der antydede, at vi hoppede.
Men vi får i øjeblikket ikke signal fra rumfartøjet.
Afvent venligst.
Spirit forsvinder.
Signalet forsvinder.
Helt væk.
Og så tænker vi: "Måske er hun styrtet ned."
Stilhed.
Alle venter på et signal.
Alle venter på noget.
Jeg tænkte, at vi havde gjort alt dette forgæves.
At vi måske mistede denne mission.
-Kan I se det? -Hvad?
Kan I se det?
Den er der!
Vi har et meget stærkt signal i venstre polariseringskanal,
der angiver, at...
Vi er på Mars, folkens.
Du ser os hoppe op og ned. Ikke af glæde.
Vi hopper af lettelse.
Begge rovere landede sikkert på Mars' overflade.
SOL 1 4. JANUAR 2004
Spirit-roverdagbog. 4. januar 2004.
Sol 1.
Spirit er en diva.
Men efter ti nervøse minutters stilhed,
har vi en rover sikkert på Mars' overflade.
Mine damer og herrer, I er privilegeret at være
i et af de mest spændende lokaler på Jorden lige nu.
Jeg var faktisk gymnasieelev, da Opportunity landede.
ABIGAIL FRAEMAN VICE-PROJEKTFORSKER
Jeg blev udvalgt som en af 16 studerende fra hele verden
til at være i Missionskontrol-lokalet med videnskabsteamet,
da Oppy sendte sine første billeder.
Alle navcams kommer ned nu. Alle navcams.
Vi er på Mars.
Da de første billeder kom...
...fik lettelsen
mit blodtryk til at falde igen.
Og så var vi lykkelige.
Mit barn er ankommet.
Det er...
Velkommen til Mars.
Opportunity-roverdagbog. Sol 1.
Signalet fra køretøjet er solidt og stærkt.
Opportunity er på Mars.
Opportunity landede i et lille krater
på Meridiani Planes.
Og det var en hole-in-one fra 500 millioner kilometers afstand.
Handcam, Navcam og Hazcams sender alle spektakulære billeder.
Hvad i alverden kigger vi på?
Jeg vil ikke forsøge nogen videnskabelig analyse,
for det ligner ikke noget, jeg har set i mit liv.
Som vi forventede.
Kors! Undskyld, jeg er bare...
Jeg mangler ord for det her.
Der var mørkt sand overalt.
Og i det fjerne stak der lyse klipper frem.
De hoppede op og ned og sagde:
"Åh, gud, det er grundfjeld. Jeg ser grundfjeld."
Jeg vidste ikke, hvad det betød, eller hvorfor det var vigtigt.
Jeg tror ikke, jeg sov den aften. Det var så spændende.
OPPORTUNITYS ROVERDAGBOG
Grundfjeld er geologisk sandhed.
Det er de ting, der kan fortælle, hvad der skete lige her,
på dette nøjagtige sted, for længe siden.
Hundredvis af mennesker rundt om i verden
har arbejdet på dette projekt.
Det hele skulle gå perfekt for at få dette øjeblik til at ske.
Spirit er i live,
Opportunity landede sikkert,
og vi har et rigtigt grundfjeld foran os på Meridiani.
Nu er det tid til søvn.
NASA: GODNAT, OPPORTUNITY. NASA: GODNAT, SPIRIT.
Hej alle sammen. Det er en stor dag for roveren på Mars.
Og den er klar til at gøre præcis, hvad den er designet til, at være geolog.
Vanen tro kommer vores vækningssang nu.
Sæt motoren i gang
OPPY: GODMORGEN.
PÅBEGYNDER OPGAVER.
Tag ud på motorvejen
En tradition i menneskets rumflyvning
har været at vække besætningen.
Besætningens vækningssang. Hvor man spiller musik.
"Vågn op, gutter, det er tid til at komme på arbejde."
Født til at være fri
En Mars-dag kaldes for en sol,
og de er godt 40 minutter længere end en dag på jorden.
Så skemaet skifter med cirka en time hver eneste dag.
Vi levede alle på Mars-tid.
Det var en svær måde at leve på,
for det daglige planlægningsmøde starter ved middagstid i dag.
Og to en halv uge senere starter vi dagen ved midnat.
Vi var trætte. Vi havde jetlag.
Og vi skulle også vækkes.
Og nu var vi på et 90 sol langt ræs
for at finde ud af så meget om Mars, som vi kunne.
Vi valgte Spirits landingssted, Gusev Crater,
der så ud, som om en enorm udtørret flodseng flød ned mod det.
Og vi tog dertil i håb om at finde
bevis for tidligere vand og tidligere beboelighed.
Der må have været en sø i Gusev Crater en gang.
SPIRIT: VULKANSK STEN.
SPIRIT: MERE VULKANSK STEN.
Men alt, hvad Spirit fandt, var et fængsel af lavasten.
SPIRIT: ENDNU MERE VULKANSK STEN.
Ingen beviser på interaktion med vand på stenene.
På den anden side af Mars
var Opportunitys landingssted ulig noget, vi nogensinde havde set.
Opportunity, sol 8.
Vi har fået de første billeder af jorden lige foran roveren.
Det er det mærkeligste, vi nogensinde har set på Mars.
Det viser sig, at overfladen på Mars på dette sted
er dækket af utallige små, runde ting.
Og da vi nåede afsatsen...
OPPORTUNITY - KAMERAMIKROSKOP SYSTEMER SUNDE - TEMP -15 °C
...var de små, runde ting indlejret i klipperne
som blåbær i en muffin.
MINI-TES AKTIVERET...
Og det viser sig, at sammensætningen af disse små blåbær
var et mineral kaldet hæmatit.
HÆMATIT IDENTIFICERET
Hvilket er et mineral, der ofte dannes i nærvær af vand.
Fra mineralogi, fra geokemi,
alt, hvad vi havde brug for for at komme til konklusionen,
at der engang var vand på Mars,
var lige på skrænterne i Eagle-krateret.
Men det er et meget surt miljø.
Ikke et sted, hvor livet kunne have udviklet sig.
Så ja, der havde været flydende vand.
Men det var ikke vand, som du eller jeg gerne vil drikke.
Det var dybest set som batterisyre.
Det vil man ikke stikke tæerne i.
Du ville sandsynligvis ikke have nogen tæer tilbage.
Det, man vil have, er rart, flydende, neutral-pH grundvand.
Så for at finde historien om beboelighed...
...kræves noget af en køretur.
Men problemet er, at disse rovere kun har 90 dage at leve i.
VANDI VERMA ROVERFØRER
Rover-førerne er dem af os, der styrer roveren på Mars.
Det er et sjovt arbejde.
Men du kan ikke bare bruge et rat til at køre...
ROVERPLANLÆGGER
...for det tager alt fra fire minutter til 20 minutter
for et signal at nå Mars.
Vi sender kommandoerne
og går så i seng.
Så vil roveren udføre køreturen den dag,
og når køreturen er færdig,
kommer vi tilbage og får resultaterne og begynder at planlægge igen.
Jeg voksede op i Indien,
og da jeg var omkring syv år gammel,
fik jeg en bog, som handlede om udforskning af rummet,
og jeg blev helt forbløffet.
Så du, hvor tæt vi kom på klippen i begyndelsen?
Under missionen var jeg gravid med tvillinger,
så det var en anden måde at forholde mig til tvillinge-roverne.
Tanken om disse to væsener, der er så forbundet og så ens,
og alligevel vil de have helt uafhængige liv.
Roverne har deres egen personlighed,
og det er svært for mig at vælge en favorit.
Jeg kan ikke vælge.
Det er lidt ligesom med tvillinger.
I Gusev Crater var Spirit på en meget koldere side.
Opportunity var på ækvator, Mars' feriested.
Så Spirit havde en sværere mission foran sig.
Spirit fandt en klippe, som vi kaldte "Adirondack."
SPIRIT - NAVCAM SYSTEMER SUNDE - TEMP -60 °C
Hun rører klippen.
Og hun ringer ikke hjem.
SPIRIT (MER-A) DOPPLER DISPLAY JORDEN MODTAGETID (UTC)
Station 43 MER-2A'er. Nu online.
Ja. Jeg ser ikke noget på vores skærme.
Ser I ikke noget signal lige nu?
Negativ.
Modtaget.
Jeg var en af Spirits missionsleder.
Jeg tog ikke hjem i flere dage.
Vi var alle i dystert humør i missionsstøtteområdet,
hvor vi styrer Spirit og prøver at få informationer fra hende.
Vi prøver selvfølgelig at omkonfigurere...
Mark Adler valgte dagens vækningssang.
MARK ADLER MISSIONSLEDER
Og jeg tænkte: "Gud, skal vi spille en vækningssang?"
Jeg var bekymret for Spirit.
Jeg forstod ikke den "sjove" del af vækningssangen lige der.
Og alle stationer, dette er mission.
Det er ikke dagen, hvor vi ignorerer traditioner, synes jeg.
Så vi spiller sangen.
Hvor er de lykkelige dage
Der er så svære at finde
Jeg rækker ud efter dig Men du har lukket sindet
Hvad skete der med vores kærlighed?
Bare jeg kunne forstå det
Det var engang så rart Det var engang så godt
Så når du er mig nær Skat, kan du ikke høre mig, SOS
Den kærlighed du gav mig
Intet andet kan redde mig, SOS
Når du er forsvundet
Selvom jeg forsøger Hvordan kan jeg så fortsætte?
Jeg tænkte: "Sikke en perfekt sang."
ABBA, "SOS".
Vi fik et bip tilbage. Men Spirit er en meget syg rover.
Hendes flash-hukommelse er på en eller anden måde blevet beskadiget,
derfor har hun været vågen i de sidste to måneder
og er brudt sammen og genstartet igen og igen.
Hun er oppe hele natten ligesom en teenager,
der bare spiller computerspil.
Og hun blev ved og ved,
indtil hendes batterier næsten var drænet.
Så vi sagde: "Lad os prøve at få hende lukket ned."
Og vi gav hende den blide nedlukningskommando,
og hun ville ikke lukke ned.
Så vi begyndte at gå lidt i panik, for nu
var vi nødt til at sende en "sluk nu, for fanden."
Det er en kommando, der, uanset hvad,
får roveren til at slukke.
En fire to decimal alfa.
Den lukker ned i 24 timer.
Vi var klar til at fortælle verden, at vi havde mistet Spirit.
DC-0-5. DC.
Men så, pludselig...
Værsgo, telekommunikation. Vi kan bekræfte, at data flyder.
Efter et par nætter med svær søvnløshed
sover roveren nu fredeligt.
Spirit er tilbage.
Som en velsmurt maskine.
Det er lidt et skøn.
Det, der vil begrænse disse køretøjers levetid,
er opbygning af støv på solpanelerne.
Tænk på 90 sol som det tidspunkt, hvor garantien ender.
Det er så længe, missionen er beregnet til at vare.
Vi forventer at få 90 sol ud af dem,
hvor meget mere end det vi får, afhænger af Mars.
Vi var bekymrede for, at efter 90 sole på Mars
ville Spirit og Opportunity ikke have nok strøm,
og det ville være sådan, roverne døde.
Og så ser vi støvhvirvler, og vi bliver bekymrede for,
hvad de kunne gøre ved Spirit og Opportunity.
Vi havde taget billedet nogle uger før, og det var rødt og støvet.
Man kunne knap nok se solpanelerne længere.
Men om morgenen efter støvhvirvlen,
var det, som om nogen havde pudset dem.
Solpanelerne var så rene som den dag, vi landede.
Det viste sig, at støvhvirvlerne var rovernes bedste venner.
De var bogstaveligt talt livsforlængende.
De kom på det rigtige tidspunkt
for at puste lidt ilt i os, så vi kunne få energien tilbage.
Skål for os.
Vi havde opfyldt vores hovedmissions succeskrav. Halvfems sole.
SPIRIT-HOLDET TILLYKKE MED DE 91 SOLE
Og vi begynder at tro, at roverne måske kan leve uendeligt,
fordi støvhvirvlerne virkelig hjalp.
Så lad os give den gas og få set Mars.
Vi nåede til sol 90 for begge rovere, og vi havde det sjovt.
Vi kørte om kap med roverne.
De to rovere konkurrerede med hinanden
for at se, hvem der kunne nå længst på en sol.
Sol 99 for Spirit. Kurs mod bakkerne.
SPIRITS ROVERDAGBOG
Vi oplevede en skuffelse med Spirit,
da landingsstedet ikke var, hvad vi troede, det ville være.
Men Spirit kiggede ud, og der var bakker i det fjerne,
som blev navngivet Columbia Hills,
og er der beviser på drikbart vand,
finder vi det måske i de bakker.
Og på den anden side af planeten
var vores heldige rover, Opportunity, på et helt andet eventyr.
Opportunitys roverdagbog.
Det, vi virkelig har brug for, er mere grundfjeld, dybere i jorden.
Det tætteste er det store krater mod øst ved navn Endurance.
Det smukke ved et krater er,
at det er en tidsordnet sekvens af begivenheder
med de gamle klipper i bunden
og yngre og yngre og yngre og yngre klipper stablet ovenpå.
Der er videnskabeligt guld dernede.
Men vi havde aldrig tænkt os at køre en rover ned ad sådan en stejl skråning.
Det er meget nemt at dræbe en robot på en anden planet,
når du er et sted som Endurance.
Jeg ville køre så langt ned, som vi har brug for.
Forskellen på forskere og ingeniører er,
at forskerne vil gøre det skøre.
"Jeg vil køre på en 35 graders hældning, fordi den sten er så interessant."
Og ingeniørerne siger: "Det er ikke sikkert, det kan du ikke.
"Det er helt tosset."
Helt ærligt, hvis vi ikke kan regne med at kunne køre op ad de klipper,
skal vi ikke ned i det krater.
Vi byggede en stor testplatform med en model i fuld skala af roveren.
Her er lidt glat.
Vi forsøgte at simulere geometrien og jorden...
Første gang på prøveplatformen
og man kører lige opad...
...ramler den ned igen.
Vi kørte ned tomme for tomme,
eller centimeter for centimeter i metersystemet.
Ruten var omhyggeligt planlagt
for at holde Opportunity væk fra for store problemer.
Vi kom tilbage næste morgen og kiggede på billederne...
...og man kunne høre gisp fra forskellige dele af rummet.
Overfladen omkring siden af krateret
var ikke så fast, som vi havde håbet,
og tilsyneladende begyndte hun at glide ned ad bakken...
...mod en kæmpe kampesten.
OPPORTUNITY - HAZCAM SYSTEMER SUNDE - TEMP -30 °C
Men vi har noget, der hedder "autonomi" indbygget i roverne.
Vi tillader roveren at tænke selv.
Fordi roveren ved mere om
situationen på Mars, end vi gør.
Så da Opportunity kørte ned i krateret...
...bemærkede hun, at hun gled for meget
og stoppede få centimeter fra spidsen af solpanelet.
Så tæt på at ramle ind i en kæmpe sten...
...hvilket kunne have været enden på Opportunitys mission.
Vi fik nærmest et hjerteanfald, men hendes autonomi reddede os.
Og vi var så stolte af vores heldige rover.
Med Opportunity
havde vi fået trykt et stort billede.
Det var en stribe nord til syd, der blev taget fra kredsløb.
Og det viste Eagle Crater, hvor vi landede...
...og Endurance Crater, hvor Opportunity var,
Vi rullede det ud på et bord.
Helt nede i bunden,
var der et stort krater flere kilometer mod syd,
som vi kaldte Victoria Crater.
Og jeg ved, det er latterligt,
så de siger: "Missionen skulle vare tre måneder."
"Der er det her krater...
"Det vil nok tage to år at komme dertil..."
Men vi gjorde det.
En ting ad gangen.
18 MÅNEDER INDE I MISSIONEN
Victoria Crater var flere kilometer væk.
Men det var ret ligetil. Der er ingen bakker eller bjerge i vejen.
OPPORTUNITY - NAVCAM SYSTEMER SUNDE - TEMP -15 °C
Bare krusninger af støv.
Så vi brugte det, vi kalder "blind kørsel."
Så vi ringede til Opportunity,
"Vi har bind for øjnene. Stol på mig, fortsæt."
Og vi kørte blindt
og talte fremskridtet med antallet af hjulrotationer.
Hjulene havde roteret på turen.
Vi opdagede chokkeret...
...at Oppy ikke havde rørt sig.
PROBLEMET: BEGRAVEDE HJUL
Kør til præcis, hvor den sad fast.
Den gjorde ikke meget fremskridt efter det her punkt.
Men roveren troede, at den udførte sin plan,
som om den var helt herhenne.
Så Opportunity stod bare og roterede sine hjul hele dagen
og gravede sig dybere og dybere og dybere ned.
NASA: HOLD OP MED AT KØRE.
OPPY: OKAY. KØRSEL STOPPET.
Der er ingen bog med:
"Kapitel fire: At trække en Mars-rover fri af klitterne."
Så vi byggede kopien af klitterne på JPL
og stak en rover i den.
Fra et ingeniørmæssigt perspektiv
var det spændende, fordi vi kan lide udfordringer.
Det var næsten som kviksand.
Vi brugte seks uger på at lære, hvordan man kunne trække Opportunity fri.
Men der var slet intet greb i hældningen.
Det var som at prøve at køre gennem kagemel.
Ingeniørerne besluttede, at den eneste chance er at give gas i bakgear.
NASA: BAGLÆNS RETNING. MAKSIMAL HASTIGHED.
OPPY: OKAY. HJUL DREJER.
Men på Mars blev det værre.
Det så ud, som om vi sank dybere ned.
Det kunne være fatalt.
Sol 483.
Strømmen er faldet betydeligt.
I øjeblikket holder vi kun næsen over vandet.
OPPY: 2 METER FREMSKRIDT.
JEG ER FRI!
Sol 484.
Langsigtede køremuligheder er nu tilbage.
Vi sagde: "Okay.
"Lad os være mere konservative med vores kørsel fra nu af."
Og så kørte vi omhyggeligt syd,
og vi kom endelig til Victoria Crater.
2,5 ÅR INDE I MISSIONEN
En gruppe af os sad om et bord
og drak margaritas til en fest.
Og nogen fik den idé: "Lad os lave et væddemål."
Vi tog en serviet og skrev alle vores navne.
Og alle skulle lægge 20 dollars i.
INTERPLANETARISK BYGGESAMFUND MER 2003
Og vi sagde: "Okay."
"Hvem tror, at nul, én eller to rovere er i live næste år?"
LYKKELIGE BEGYNDELSER SPIRIT - OPPORTUNITY
Vi beholdt den serviet.
Og det gjorde vi år efter år efter år.
Hvert år stemte Steve Squyres, projektets ledende forsker på,
at begge rovere ville være døde til næste år.
Min logik var, at en dag ville jeg nok vinde,
hvilket ville opmuntre mig i en trist tid.
Jeg stemte lige det modsatte.
At begge rovere stadig ville være i live.
Faktisk gjorde jeg det ret godt i løbet af årene.
På dette tidspunkt udforskede Spirit, vores hårdtarbejdende rover,
Columbia Hills.
Men hun havde haft mekaniske problemer.
Og så svigtede det højre forhjul.
Nogen sagde: "Det er ligesom en indkøbsvogn,
"hvor hjulet sidder fast, så den er lettere at trække."
Så vi tænkte: "Ja! Lad os køre baglæns."
Så Spirit kørte langsomt baglæns gennem Columbia Hills
og trak det ødelagte hjul efter sig.
Og det var forfærdeligt, fordi vinteren var på vej.
En vinter på Mars er dobbelt så lang som på Jorden.
Så det bliver virkelig koldt.
Det bliver så koldt, at du skal bruge meget af din energi
på at holde al din hardware over en bestemt temperatur,
ellers går den i stykker.
Hos Spirit havde vi desperat brug for en måde
at rette solpanelerne mod solen.
Men den eneste måde at gøre det var at vippe hele køretøjet.
Spirit skulle køre baglæns
opad et stenet, hårdt terræn
for at holde sig i live hele vinteren.
Det er ikke kun årstiderne, der er også ting som støvstorme.
Sommetider bliver støvstorme til en global storm.
3,5 ÅR INDE I MISSIONEN
Og den her ramte Opportunity hårdest.
Sol 1.226.
Opportunity har kæmpet for sit liv.
Mars tog handskerne af og bankede Opportunitys position
med rekordhøje niveauer af støv på himlen.
Så vi var nødt til at justere roverens beslutningsproces,
så når strømmen begyndte at blive for lav...
...kunne Opportunity slukke sig selv og spare på batterierne.
OPPY: LUKKER ALLE SYSTEMER.
Ingen ville sige højt,
at vi troede, missionen kunne ende når som helst.
Vi kunne se støvstormen, vi kunne spore den fra kredsløb.
At det tog uger, før den begyndte at stilne af.
Den oprindelige tid, der blev forudsagt for datamodtagelse,
var 20.40 UTC, men vi er lidt bagud.
Så vi fik faktisk en masse forslag til dagens vækningssange,
så jeg ville fortsætte med at spille dem, mens vi får dataene.
Og så måtte vi bare vente og se, om vi ville overleve.
Her kommer solen
Og jeg siger, det er okay
Lille skat, det har været En lang, kold, ensom vinter
Lille skat, det føles som år Siden den har været her
Her kommer solen
Og jeg siger, det er okay
Lille skat, smilene Vender tilbage på ansigterne
Lille skat, det virker som
Jeg tror ikke, nogen forventede, at roverne overlevede alle de katastrofer.
Her kommer solen
Man føler næsten: "Mars kan intet gøre os nu."
Vi overlevede alt. Vi er uovervindelige.
Men missionen var ikke færdig.
Vi håbede stadig at finde et sted,
hvor livet kunne være opstået.
Med pH-neutralt vand, med vand, man måske endda kunne have drukket.
-Squyres. -Rart at være her.
-Mange tak, fordi du kom. -Ja.
Dette er en model af en af roverne, der er på Mars lige nu.
-Det er rigtigt. -Er det Spirit eller Opportunity?
De er stort set enæggede tvillinger. De ser ens ud.
Så du kan ikke se forskel på dine to børn?
Du er en frygtelig far, er det, du siger.
Spirit og Opportunitys mission
havde fået sit eget liv i offentligheden.
Trafikken er igen tung på Mars.
Roverne Spirit og Opportunity er stadig i gang.
Indtil videre har de rejst 15 kilometer...
En vellykket landing på Mars
...og taget mere end 156.000 billeder.
ROVER FOLDER SIG UD ÅBNER NYT STADIE I MARS-UDFORSKNING
NASA gør vidunderlige ting indenfor rumvidenskab.
Forskere studerer Mars-billeder Landing starter søgen efter liv
Men prøv at forklare gamma-spektroskopi til en otteårig. Det er svært.
Men en robotgeolog,
det kan alle forstå, hvad handler om.
Og nu kan udforskning og eventyr
blive en meget stor, delt menneskelig oplevelse.
Hvad laver han?
Roverne blev et fænomen.
De repræsenterede udforskning og nysgerrighed og interesse i verden.
Held og lykke til Mars-roverne, hvor I end er i aften.
Jo længere roverne holdt, og jo mere løftet om fremtidige opdagelser...
Albue. Har et håndled.
...blev folk i hele verden knyttet til de her rovere.
Men jeg tror ikke, nogen af os indså
den indvirkning, vi havde på offentligheden, før Spirit sad fast.
MISSIONSLEDER
Mit alterego, Spirit, havde et problem.
Hun havde allerede et ødelagt hjul.
5 ÅR INDE I MISSIONEN
Hun var kørt lidt fast,
og så gik et hjul til i stykker,
og vi nærmede os vinteren.
Men jeg tænkte, at kender vi Spirit, finder hun ud af det.
Den her bunke sten...
Det er måske den, vi sidder fast i.
Den synker både på Mars og på testplatformen.
Det første dias her er bare et overblik over Spirits energikrav.
Tallene i rødt er dem,
hvor vi ikke vil have nok energi til at overleve i en længere periode.
Nu var det virkelig et kapløb mod uret.
Vi gjorde meget langsomt fremskridt, men vi skulle nå det inden vinter.
Vi begyndte at få breve og telefonopkald fra offentligheden.
Der var en ægte følelse af,
at vi måtte gøre, hvad der skulle til for at redde Spirit.
BEFRI SPIRIT
Offentligheden kaldte kampagnen "Free Spirit."
Det viste os,
at folk kan knytte sig til en robot.
Sol 2.196.
Spirit er gjort klar til sin vintersøvn.
Hun er lagt i seng.
Nu venter vi alle spændt på signalet...
...eller mangel på samme.
Når roveren får hypotermi, kan hun ikke kommunikere mere.
Og så vågner hun enten næste morgen,
eller også vågner hun slet ikke.
Da solen stod op igen...
...lyttede vi, vi forsøgte at høre
en hvisken, en tone... hvad som helst.
Og det gør vi ikke.
Det føltes, som om vi så
en ven dø, på mange måder.
Jeg ved, folk synes, det er underligt, for det lyder som et menneske,
men selv om hun ikke var det,
var den stadig en stor del af vores liv.
Spirit var vores robuste og eventyrlystne rover,
og hendes miljø krævede mere af hende.
Måske er det, fordi jeg var Spirits missionsleder,
og jeg ville have, at hun var ligesom mig, men...
Jeg føler en forbindelse til Spirit på den måde.
Måske var hun også bare lidt træt
efter alt det hårde arbejde.
SPIRIT: MISSIONEN ER SLUT 3. JANUAR 2004 - 25. MAJ 2011
Lavere end...
Men hvis vi kan få omkring 100 meter ud af dagens kørsel...
Bare fremskriv den linje, I ser...
På det her tidspunkt var der kun få af de originale designere
tilbage på holdet.
Så en ny generation af ingeniører styrer Opportunity.
Jeg havde ikke troet, jeg ville komme til at arbejde på Opportunity.
Da jeg gik i ottende klasse,
så jeg en nyhed om Spirit og Opportunitys landing.
Jeg var bare en pige fra en lille by i Texas.
BEKAH SOSLAND-SIEGFRIEDT FLYVELEDER
Men jeg vidste, det var det, jeg ville.
Jeg ville hjælpe med at finde liv på andre planeter.
VÆR EN DEL AF HISTORIEN!
Da jeg var omkring 17,
var der en navnekonkurrence for Spirit og Opportunity.
MOOGEGA COOPER PLANETARISK BESKYTTELSESINGENIØR
Jeg endte med at indsende navnene Romulus og Remus.
Deres far var Mars, krigsguden.
Jeg ved ikke, hvad jeg tænkte på.
Men da blev min hjerne rettet mod Mars
og udforskning af rummet.
Og det førte mig til sidst til NASA's Mars-program.
Da jeg startede hos JPL,
var Opportunity en ældre rover,
der var på en meget forlænget mission.
Men hun er grunden til, at jeg startede som rumfartsingeniør.
Jeg vidste, at Opportunity var stedet, jeg ville starte min karriere.
Alle stationer, dette er jeres TDL.
Dagens briefing begynder om cirka fem minutter.
Efter Spirit var væk...
...tænkte vi: "Hvad gør vi nu?" i forhold til Opportunity.
Triller vi bare rundt, indtil hjulene falder af?
Eller træder vi speederen i bund
og forsøger at nå det store krater?
Mange kilometer væk er der et enormt krater ved navn Endeavour.
Det ville indeholde de ældste sten,
Opportunity har haft mulighed for at se.
Det var mange år væk,
og måske ville vi ikke klare det,
men der var de næste gode ting, så vi kunne lige så godt prøve.
Sol 1784. Fem år inde i missionen.
5 ÅR INDE I MISSIONEN
Opportunity har rejst mod Endeavour Crater
og kørt så tit og langt som muligt.
I denne uge vandt hun det omvendte galaktiske lotteri
og blev ramt af lynet, sådan da.
Hun blev ramt af en kosmisk stråle, og hun gik i stå et par dage.
Men hun er okay og kører videre.
Sol 2.042. Seks år inde i missionen.
6 ÅR INDE I MISSIONEN
Opportunity synes at være blevet en meteoritjæger.
Hun har opdaget tre meteoritter indtil videre på sin rejse til Endeavour.
OPPORTUNITY - HAZCAM SYSTEMER SUNDE - TEMP -20 °C
Sol 2.213.
Oppy er i sin fjerde vinter på Mars, og den koldeste hidtil.
Så for at spare energi sover roveren mere
for at holde sin elektronik varm.
Vi sprinter af sted.
Nogle dage når vi langt, andre dage gør vi ikke.
Men vi fortsætter.
Syv år inde i missionen.
7 ÅR INDE I MISSIONEN
Opportunity er kun godt to kilometer væk
fra Endeavour Crater.
Hun rammer Spirit Point,
opkaldt til ære for Oppys tavse søster.
MÅLSTREG
Velkommen til det første Mars Marathon på Jet Propulsion Laboratory.
Opportunity har opnået en maratonafstand på Mars
for halvanden uge siden.
Tillykke, alle sammen!
På det her tidspunkt har vi overskredet garantien
og den udvidede garanti og telefonopkaldet med:
"Vi forlænger din garanti." Det er vi langt forbi.
Og Oppy er begyndt at vise tegn på alder.
Hendes grå hår var støvophobning
i sprækkerne mellem kablerne.
Et af skulderleddene
i Opportunitys arm begyndte at få gigt.
Vi indså, at hvis vi blev ved med at forsøge at flytte den,
ville den give op et sted, hvor den ikke skulle være.
Så vi holdt bare armen foran roveren
på resten af missionen.
Gigten spredte sig
og Opportunity begyndte at få problemer med højre forhjul.
Når man kørte den, skulle man huske, at den trak til siden,
og at man skulle kompensere for det.
Da hun begyndte at blive ældre og ældre,
begyndte Oppy at miste sin hukommelse.
Hun ville sove...
...og hun ville dybest set glemme alle de videnskabelige oplysninger,
og alt hvad hun havde gjort, inden hun vågnede.
Og omkring samme tid som Opportunity begyndte at miste hukommelsen...
...blev min bedstemor diagnosticeret med Alzheimers.
Og at se min egen bedstemor ikke længere være sig selv...
En...
Cykel.
Det var en af de sværeste ting at komme igennem.
Så da Opportunity begyndte at glide væk,
var vi nødt til at finde en måde at arbejde i det nye paradigme,
hvor hun havde hukommelsestab.
Det lykkedes os ved at tvinge hende til at holde sig vågen.
NASA: INGEN LUR I DAG.
HOLD DIG VÅGEN FOR AT SENDE DATA.
Så hun kunne sende os jordboere data, før hun gik i seng
og glemte det hele.
OPPY: SENDER DATA.
Jeg tror, Opportunity hjalp mig med bedre at håndtere
min bedstemors situation.
Og at forstå den del af livet.
Men hun var stadig det perfekte barn,
og hun blev ved med at gøre sit bedste for at fuldføre sin mission,
at finde neutralt vand, der kan understøtte livet på Mars.
Efter flere års rejse
begyndte vi endelig at se kanten af Endeavour Crater i det fjerne.
Vi anede ikke, at det var over 15 km bredt.
Det var ikke før, vi nærmede os kanten og pludselig...
Da Oppy nåede kanten af Endeavour, ændrede alt sig.
Det føltes næsten som starten på en helt ny mission.
Det var et helt nyt miljø at udforske,
hvor vi trådte ti eller flere hundrede millioner år tilbage i tiden.
Jeg elskede den del af missionen.
9 ÅR INDE I MISSIONEN
Sol 3.300. Ni år inde i missionen.
Opportunity arbejder febrilsk på at fuldføre
analysen af klippen "Esperance",
som kan indeholde spor af et gammelt, beboeligt miljø.
APXS AKTIVERET...
Det her er ler, der er blevet ændret af relativt pH-neutralt vand...
LERMINERALER IDENTIFICERET
...der repræsenterer de mest gunstige betingelser for biologi,
som Opportunity har mødt.
Det var en enorm opdagelse.
OPPORTUNITY - PANCAM SYSTEMER SUNDE - TEMP -27 °C
Vand.
Drikbart, neutralt vand eksisterede engang på Mars' overflade.
Og der var ikke kun vand,
men det kunne muligvis opretholde gammelt mikrobe-liv.
Det er revolutionerende.
Det viste os, at den virkelig gamle Mars
var meget bedre egnet til livets oprindelse.
Det var den hellige gral.
Det var grunden til, vi var taget til Mars.
Oppy opdagede, at Mars havde været en våd verden
meget lig Jorden.
Der havde været have.
Vand spillede en stor rolle i starten.
Det ændrede planeten helt.
10 ÅR INDE I MISSIONEN
11 ÅR INDE I MISSIONEN
Og Opportunity brugte flere år på at udforske Endeavour Crater.
12 ÅR INDE I MISSIONEN
Og gjorde utrolige opdagelser, der fortæller historien om vand.
13 ÅR INDE I MISSIONEN
Vi kunne gå tilbage i tiden til en planet, der kunne have været liv på.
Mange spørger, hvorfor jeg synes, det er vigtigt at udforske Mars.
Og jeg tror, en af de ting, der vil komme ud af
Spirit og Opportunitys eftermæle,
er nogle af svarene på hvorfor.
Mars indeholdt vand.
Hvad skete der med vandet?
Og kan vi bruge oplysningerne
og forstå, hvordan det vil kunne ske her på Jorden?
Og kan vi forstå vores rolle i det?
Gør vi noget, der kan accelerere
den forandring her på Jorden?
Fordi det er ikke noget, man overlever.
14 ÅR INDE I MISSIONEN
Vi er 14 år inde i missionen,
og Sol 5.000 sker kun én gang.
Det var en stor milepæl.
Vi har en aldrende rover. Hun er glemsom, hun er gigtplaget.
Kameraerne virker stadig. Hvad kan vi gøre?
Jeg sagde spøgefuldt et par dage før Sol 5.000:
"Vi tager en selfie."
Vi har set Mars gennem Oppys øjne,
men vi havde ikke set hele Oppy.
Ikke siden hun forlod planeten i 2003.
Vi har en del dataindsamling foran os...
Planlægningen af Sol 5.000 begynder,
og den videnskabelige leder siger:
"Ingeniørholdet har en anmodning.
"De vil gerne tage en selfie."
Og der blev bomstille.
For hele videnskabsholdet tænker:
"Én gang til?"
Robotarmens sidste kræfter kunne blive brugt på
én forfængelig handling.
Vi forsøgte at sælge idéen til videnskabsteamet.
Men det er svært, for hendes skulder var brækket.
Vi var nødt til at finde en måde at få alle de forskellige vinkler af roveren
uden at flytte skulderen.
Det var ikke fantastisk, men det var vores bedste.
Og jeg tror, det var videnskabsholdets måde at sige
tak til ingeniørholdet. "Bare slå jer løs.
"Tag jer tid til at tage en selfie. I fortjener det.
"Lad os se robotten, I har fået til at danse for os."
Og så tager ingeniørerne billeder fra 17 forskellige vinkler.
Baseret på den lille forhåndsvisning af,
hvad de troede, mikroskopet ville se.
Og med Opportunitys langsomme, gamle computer...
...tager det et minut at tage et billede.
Vi siger: "Opdater. Der er ikke noget.
"Opdater. Der er ikke noget. Opdater."
Bang! Alle billederne dukkede op.
Miniaturebilleder i 64 pixels.
Billederne var slørede og på hovedet.
Så sammenkører vi dem.
Og der er et billede af Opportunity.
Ja, det var lille og sort-hvid og ude af fokus,
men for første gang i, på det tidspunkt, over 14 år,
så vi vores rover.
CHARLES ELACHI MISSIONSKONTROLCENTER
Alle, der arbejdede på Opportunity,
fik e-mails med dagens vejrdata på Mars.
En dag kiggede jeg, og det begyndte at blive rigtig støvet og overskyet
på Opportunitys position.
Det her billede blev taget på Sol 5.106,
og man kan se, at solen er en stor, lys plet.
Men kun tre sole senere er solen forsvundet helt.
Ja.
Det er virkelig skræmmende.
En støvstorm nærmer sig Oppy.
Vi har overlevet andre støvstorme på Mars.
Opportunity har overlevet.
Et par dage inde i den begyndte folk at indse,
at det var anderledes end noget, vi nogensinde havde oplevet.
Sol 5.111.
Den støvstorm, der påvirker Opportunity, er taget til i styrke.
En rumfartøjsnødsituation blev erklæret i forventning om et for lavt strømniveau.
MIT BATTERI ER LAVT
OG DET BLIVER MØRKT.
OPPORTUNITY - PANCAM SYSTEMER USUNDE - TEMP -28 °C
Og så gik hun ud.
Men vi sagde: "Vi ved, hvad vi skal gøre. Vi har vores lille støvstormsplan.
"Og vi vil prøve alt, hvad vi kan
"for at genetablere kommunikationen."
På det her tidspunkt er vækningssangene forsvundet.
Men vi bragte traditionen tilbage i håb om, at en sang ville hjælpe.
Vi spillede dem hver gang, vi prøvede at vække roveren.
Sol 5.176.
Der er gået 60 sole, siden vi mistede kontakten med Opportunity.
Der kan gå flere uger, før himlen bliver klar.
DATAANSVARLIG
GOLDSTONE 14 VINDHASTIGHED 2,47 KM/T
Sol 5.210.
Efter næsten 100 sole uden kontakt
venter holdet spændt på at høre fra Opportunity.
Sol 5.292.
Der er nu gået mere end seks måneder siden sidste kontakt med Opportunity.
Støvstormen er endelig forbi.
Jeg håbede, at hun bare ville vågne.
Og sige: "Vi er i live."
Det skete bare ikke.
Hun har autonomi om bord til at vågne på bestemte tidspunkter,
og vi ved, hvornår alarmen vil lyde,
så vi jordboere kan prøve at kommunikere med hende.
Så hver dag på det tidspunkt forsøgte vi.
OPPORTUNITY ROVERDAGBOG
Tiden er ved at løbe ud, og efteråret nærmer sig,
så vi er begyndt at kommandere mere aggressivt.
Vi lytter hver dag, om Opportunity taler til os.
NASA erklærede, at vi skulle prøve en sidste gang...
RUMFLYVNINGSANLÆG 230
...at forsøge at kommunikere med Opportunity og vække hende.
SOL 5.352 12. FEBRUAR 2019
Vi stirrede ud på gulvet i det, der kaldes det mørke rum.
Det var der, vi i halvandet årti
sendte alle kommandoerne til begge rovere.
Man tænker: "Bare vågn op. Vi gør det hele bedre.
"Og så kan vi udforske videre."
Der går sekunder, et minut, og på det tidspunkt ved vi...
Og jeg fik det mest livagtige flashback
til den nat, vi landede,
hvor jeg stod der som 16-årig i det samme lokale
og indså, hvad jeg ville med mit liv.
Men rejsen var forbi...
Det hele ramte mig på en gang.
Operatørteamet sagde:
"Vi vil lade dig
"vælge den sidste vækningssang."
Jeg havde aldrig valgt en vækningssang.
Og jeg ville vælge noget, der føltes rigtigt.
Og den sang, jeg valgte,
handlede om afslutningen af et forhold.
Og det er...
Det er en følelse af taknemmelighed for det forhold, vi havde.
MER-Projekt frakoblet.
Vi ses igen
På de gamle, velkendte steder
Jeg behøver ikke fortælle jer,
at vi bliver følelsesmæssigt knyttet til de her fartøjer, ikke?
Man bruger ordet "kærlighed" med omhu,
men vi elsker de rovere.
Som forælder er jeg stolt.
Vi omskrev historiebøgerne.
Men som menneske er jeg ked af det.
Fordi hun var en ven.
Hele projektet var bundet sammen af den følelse af kærlighed.
Du elsker roveren,
og du elsker dem, du bygger den med.
Og du elsker dem, du har styret den med
og passet den med så kærligt i så mange år.
For os alle
har det været vores livs privilegium.
Og du får ikke sådan et eventyr to gange.
Vi ses igen
Sol 5.352. Femten år inde i missionen.
Siden den allerførste dag,
da hun rullede sig til et hole-in-one i Eagle Crater,
er Opportunity kærligt blevet kaldt "Den heldige rover."
Og nu, efter at have modtaget 13.744 kommandofiler
og holdt 5.262 sole
længere end sin oprindelige pensionsalder på 90 sole,
er Opportunitys utrolige rejse nået til vejs ende.
Godnat, Opportunity. Godt klaret.
Jeg ser på månen
Men jeg
Ser dig
NEDTÆLLING TIL MARS
Denne ark med udforskning,
som er forankret i Spirit og Opportunity,
fører nu til den næste rover.
Perseverance vil være barnebarn af Spirit og Opportunity.
Hendes essens er bygget på roverne før hende.
-Milo, er du klar til at affyre raketten? -Ja.
Jeg blev gravid med mit andet barn, mens Perseverance blev bygget.
Det var næsten, som om roveren var i en lille krybbe,
og vi stod over hende, vores næste barn.
Sikken smuk morgen her på Space Coast.
-Jeg er Daryl Neal. -Og Moogega Cooper!
JULI 2020 PERSEVERANCES OPSENDELSE
Indtil opsendelsen viser vi, hvordan missionen
vil nå Mars og søge efter gammelt mikrobe-liv
og afprøve nye teknologier inden menneskelige missioner til Mars.
Det er en del af vores tradition at åbne jordnødder.
Vil du have nogle?
Nogle mennesker synes, at planetarisk udforskning er fremmed for dem.
Men jeg minder dem altid om, at da deres forfædre gik på planeten,
var det første, de gjorde, at kigge på himlen.
Og hvad så de?
Konstellationer og stjerner, vidunderlige ting.
Hvad gjorde de med det?
De brugte himlen til at finde på en kalender
til at vide, hvornår man skal plante og høste.
Flyvning, Mission modtager. Vi er klar.
Og det gjorde de fra Jordens rammer.
Så planetarisk udforskning har været i os fra begyndelsen.
Og vi bruger det på samme måde, som vor forfædre har gjort i generationer.
For at gøre livet bedre på Jorden.
To, en, nul.
Og raketstart.
Milo, se! Hvad er det?
-Raket. -Det er rigtigt!
Og en rover!
Roveren. Det er rigtigt. Roveren er indeni!
Tekster af: Anders Langhoff
Kreativ supervisor Toni Spring