Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
La început, nu e nimic.
Nu există conceptul unui robot explorator
care se târăște pe suprafața unei alte lumi.
Și apoi, treptat, începi să te gândești.
Începi să acționezi. Începi să construiești.
Și mașinile alea prind viață.
În 2003, roboții surori gemeni Opportunity și Spirit au fost trimise pe Marte.
Speranța lor de viață era de 90 de zile.
Mulți ar spune: „Sunt doar roboți.”
Dar odată ce le-am pornit pentru prima dată,
au devenit mult mai mult decât niște roboți pe altă planetă.
OPPORTUNITY - CAMERĂ DE SIGURANȚĂ SISTEME SIGURE - TEMP: -40°C
INTRARE...
CÂNTEC DE TREZIRE. REDARE...
NASA: BUNĂ DIMINEAȚA, OPPORTUNITY. E TIMPUL SĂ TE TREZEȘTI!
Mercur
Străbate fiecare unghi
Fata dansează
Pe drumurile murdare și prăfuite
Plimbă-te, dacă vrei
Plimbă-te prin toată lumea
Plimbă-te, dacă vrei
Fără aripi, fără roți
Plimbă-te, dacă vrei
Odată ajuns pe Marte, vehiculul are propria viață.
Energia îi pulsează prin vine.
Și trebuie să i se ofere dragoste.
Așadar, încercăm să o păstrăm cât mai în siguranță cu putință.
Dar, uneori, ea are o minte proprie.
OPPY: UNITATE OPRITĂ. PERICOL DETECTAT.
NASA: POȚI CONTINUA ÎN SIGURANȚĂ.
E DOAR UMBRA TA.
Așa că, da, e doar un robot.
Dar prin acest robot suntem în această aventură incredibilă împreună.
Și ea devine o membră a familiei.
NOAPTE BUNĂ, OPPY
LABORATORUL DE PROPULSIE CU REACȚIE (LPR) PASADENA, CALIFORNIA
CONTROLUL MISIUNII PROGRAMUL MARȚIAN AL NASA
JENNIFER TROSPER MANAGERUL MISIUNII
Cu toții ne întrebăm,
când ne uităm pe cerul nopții...
dacă suntem cu adevărat singuri în univers.
Și încercarea de a înțelege asta e unul dintre marile noastre mistere.
De-a lungul secolelor,
Marte a fost un enigmatic și mic punct roșu pe cer.
ROB MANNING INGINER SISTEME DE GHIDAJ
A înflăcărat imaginația a milioane de oameni.
Ce s-o întâmpla pe acel tărâm îndepărtat?
Scopul general al întregului program marțian
a fost o întrebare: „A existat cu adevărat viață pe Marte?”
Așa că, mai ales la începutul misiunii pe Marte...
CONDUCĂTOARE DE VEHICUL
...urmăream apa.
Asta pentru că, cel puțin pe Pământ, peste tot unde găsim apă...
există viață.
Așa că ne-am întrebat: „A fost apă pe Marte?
„Și ce fel de apă?
„Și ar fi putut să ajute la întreținerea vieții?”
La mijlocul anilor '70, cele două misiuni Viking
au fost un fel de întruchipare a explorării la momentul respectiv.
NASA a trimis două nave orbitale și două de aterizare,
care să ne ofere o nouă perspectivă asupra lui Marte.
Da, uite-o pe cea bună.
STEVE SQUYRES OM DE ȘTIINȚĂ PRINCIPAL
E amuzant să ai amintiri atât de intense
asociate cu niște pixeli vechi de 40 de ani.
Dar eu am, omule.
Îmi amintesc prima dată când am văzut-o.
La momentul misiunii Viking,
eram geolog explorator.
Făceam muncă de teren în geologie.
E o știință fascinantă,
dar mă dezamăgea
faptul că nu mai erau locuri noi de descoperit.
Dar apoi, am început să lucrez cu imaginile de pe navele misiunii Viking.
Și mă uitam de sus pe Marte, folosind aceste imagini,
și habar n-aveam la ce mă uit.
Dar frumusețea era că nimeni n-avea habar.
Priveam imagini pe care nu le mai văzuse nimeni.
Și am știut că o să mă ocup de explorări spațiale.
Navele de orbită Viking priveau în jos spre Marte
și imaginile te făceau să zici: „E ciudat.
„Ar putea fi urme ale unor foste cursuri de apă.
„A fost Marte odată o lume verde, cu ființe vii și oceane albastre?”
Am merge chiar noi acolo dacă am putea. Dar nu putem.
Și am știut, din pregătirea mea de geolog,
că dacă am putea duce un vehicul pe suprafața marțiană,
ca să se deplaseze și să călătorească,
să se uite de aproape la roci,
am putea afla adevărul despre istoria marțiană.
Și astfel, începând cu mijlocul anilor '80,
am petrecut zece ani scriind propuneri către NASA.
Dar propunerile au fost respinse.
Și m-am confruntat cu posibilitatea neplăcută
de a fi irosit un deceniu din carieră
fără vreun rezultat palpabil.
Dar apoi, am făcut o echipă la LPR.
Puteam să construim vehiculul pe care Steve Squyres și-l imaginase
și să folosim sistemul de aterizare pe care îl proiectaserăm deja?
MODEL DE VEHICUL
Deci, am făcut o propunere și am prezentat-o celor de la NASA.
Și în sfârșit am primit un telefon
care ne-a transformat visul în realitate.
Ei bine, sunt foarte fericit că putem anunța
că ne întoarcem pe Marte, de data asta în forță.
DIRECTORUL PROGRAMULUI MARTE, SEDIUL NASA
Cu gemene. Vehiculele gemene marțiene.
SPIRIT OPPORTUNITY
Le-am numit Spirit și Opportunity.
După zece ani de scris propuneri
am ajuns la rezultatul la care visam.
Dar cred că, dacă aș fi știut la acel moment
ce cale dificilă urma să avem din acel punct,
pentru a ajunge pe suprafața lui Marte,
nu aș fi fost la fel de entuziasmat ca atunci.
Ne așezăm, putem începe?
VEHICUL DE EXPLORARE A PLANETEI MARTE ANALIZA CRITICĂ A PROIECTĂRII
Bine. Sunt aici ca ingineră de proiect.
Vrem să ne asigurăm că imaginea de ansamblu se potrivește
între sistemele de zbor și cele ale misiunii.
Revizuiesc rapid lansarea, croaziera și aterizarea...
Obiectivul nostru a fost să construim
două vehicule autonome alimentate cu energie solară,
care ar putea supraviețui 90 de soli, trei luni pe Marte.
Și speram că cel puțin unul dintre ele o să funcționeze.
Dar știam că, dacă nu o facem cum trebuie, o să ratăm data lansării.
Programul misiunii pentru Marte
este condiționat la propriu de alinierea planetelor.
Și, dacă ratezi acea fereastră de lansare,
următoarea apare peste vreo 26 de luni.
PĂMÂNT MARTE
Nu e timp să proiectezi, să dezvolți și să testezi două vehicule
și să le pui pe două rachete.
Iar presiunea asupra echipei este cu adevărat fenomenală.
Așa că a trebuit să creăm o echipă uimitoare...
DOI ANI PÂNĂ LA LANSARE
... care să lucreze nonstop pentru a reuși.
De la o vârstă fragedă mi-a plăcut Star Trek.
Am vrut să fiu Geordi La Forge.
Ingineria, aici La Forge.
Opriți curentul pe toate transportoarele. Vin imediat.
Nu știam care e slujba aia.
Știam că sunt „ingineri”, dar nu știam ce e asta.
Am știut doar că vreau să fiu cel care repară întotdeauna lucrurile.
Construirea vehiculelor Spirit și Opportunity a început pe o tablă.
„Bun, vrem o misiune de 90 de zile.
„Și vrem să găsim dovezi că a existat apă.
„Ce ne trebuie pentru a face asta?”
Și apoi, o echipă de diverși ingineri
trebuia să aducă vehiculul la viață.
Asta a fost prima mea misiune.
Și a fost foarte incitant
să fac ceva ce nimeni nu a mai făcut.
Am crescut în Ghana.
Când eram copil, eram foarte fascinat de radio.
Și eram curios. „Sunt oameni în interiorul radioului?”
Într-o zi am deschis un radio și am fost dezamăgit că n-am găsit oameni.
ASHITEY TREBI-OLLENNU INGINER ROBOTICĂ
De acolo și fascinația pentru inginerie.
Pentru designul vehiculului
am luat decizia de a include niște caracteristici umane.
Când ești geolog care lucrează pe teren,
de obicei iei piatra și o spargi, ca să vezi ce e înăuntru.
Deci, robotul are nevoie de un braț
care are mai multe instrumente ca să facă măsurători
și să facă poze microscopice... ca un briceag multifuncțional.
Rezoluția camerelor vehiculului
este echivalentul exact al vederii umane perfecte.
Deci, dintr-odată, încep să semene foarte mult cu ochii.
Și apoi, înălțimea vehiculului era de 1,58 m.
E înălțimea medie a unei ființe umane.
Deci, când vehiculul se deplasează și ia aceste imagini,
e ca și cum un om ar merge pe suprafața planetei.
E doar o cutie de fire, nu?
Dar ajungi la un robot destul de drăguț...
DOUG ELLISON INGINER OPERAȚIUNI CAMERĂ
... care are față.
Am avut instrumente științifice uimitoare.
Dar odată ce ai pus toate lucrurile pe vehicul,
devine mai greu.
18 LUNI PÂNĂ LA LANSARE
Și asta e o mare problemă pentru aterizarea pe Marte.
Dar ceea ce încerc este să folosesc efectiv
șase mici corzi elastice atașate aici de airbaguri.
Și problema e că sunt multe moduri de a face asta.
Nu știm care e cel mai bun. Și avem doar o singură încercare.
Așadar, sistemul de aterizare avea airbaguri mari care se umflau
și se loveau de suprafață.
Cea mai mare problemă, chiar de la început,
a fost calcularea greutății pentru Spirit și Opportunity.
Puteau acele airbaguri să suporte greutatea?
Așa că am început să testăm.
- Ce naiba... - E excelent.
- Asta nu e o problemă. - E o stâncă bună.
- Da. - Îmi place stânca asta.
Da.
Așa că încercam airbagurile
cu roci de tipul celor pe care le puteam întâlni pe Marte.
Facem prima aterizare mare.
Apar găuri uriașe în airbaguri.
Rocile le-au sfâșiat, și am zis: „Nu e bine.
„Nu e bine deloc.”
Cu parașutele a fost altă poveste.
UN AN PÂNĂ LA LANSARE
Trei, doi, unu.
Când am făcut testele cu o încărcătură mare în formă de rachetă,
pe care am aruncat-o dintr-un elicopter,
la primul... parașuta s-a făcut bucăți.
La al doilea...
iar s-a făcut bucăți.
Și așa ne-am dat seama că nu aveam o parașută funcțională.
Din păcate, parașuta care tocmai a explodat
era cea pe care plănuiam să o trimitem pe Marte.
Pe scurt.
Aveți probleme foarte, foarte grave.
Ce parte din asta vă motivează?
Ce vă îngrijorează?
Există o listă de pericole cu care au venit la mine,
iar eu am evaluat toate acele pericole.
Toate genurile de chestii care puteau pune probleme.
Îți înțeleg îngrijorarea.
În sinea ta îți zici: „Asta valorează un miliard de dolari.
„Ar putea fi un dezastru absolut.”
ZECE LUNI PÂNĂ LA LANSARE
Bine, suntem gata.
TEST DE VIBRAȚII
Începem.
TESTAREA VEHICULULUI SPIRIT
Așa că am construit Spirit și Opportunity
ca să fie gemene.
Și cam așa am început, dar lucrurile s-au schimbat repede.
NIVEL MAXIM
Bun, suntem gata.
Pe parcursul asamblării și testării
Spirit ajungea întotdeauna prima la testare. Și eșua.
- Înapoi. O dată. - Am pierdut o bucșă.
Am pierdut o bucșă?
Uită-te pe punte.
Și apoi venea Opportunity.
TESTAREA OPPORTUNITY - TESTAREA SPIRIT
Te distrezi? Bine.
TESTAREA OPPORTUNITY
Trei, doi, unu.
Oprește.
Mulțumesc.
Și la fiecare test Opportunity a trecut cu brio.
Deci, chiar înainte de a părăsi planeta, Spirit ne îngrijora,
iar Opportunity era Miss Perfecțiune.
ȘAPTE LUNI PÂNĂ LA LANSARE
Deci, după multă vreme de testare și construire a vehiculelor,
a venit vremea s-o punem pe Oppy la sol.
Era prima dată
când dădeam viață vehiculului.
Mișcă-te!
Primii ei pași.
Mă trec fiori!
Îți ziceai: „E vie!”
Devine aproape ca o ființă vie pentru tine.
Un robot adevărat, viu, pe care ți-l poți imagina pe Marte,
făcând lucruri pe care ai visat să le faci acolo.
Să spui că e ca un copil care se naște ar însemna să trivializezi paternitatea,
dar pare ceva de genul ăsta.
Dar nu ești sigur
dacă e gata copilul tău să înfrunte lumea sălbatică și nesigură.
Am făcut toate testele pe care am vrut să le facem?
Cu siguranță nu.
Dar în cele din urmă intri în criză de timp.
Și era timpul să zburăm.
DIMINEAȚA LANSĂRII CENTRUL SPAȚIAL KENNEDY
Suntem aici la 5.30 dimineața.
Dar, pentru noi, e mult timp,
sunt multe ore, multe nopți nedormite pentru a reuși.
E ireal. Încă nu știu dacă o să se întâmple.
Avem multe emoții.
Alune norocoase.
Spirit a fost lansată prima.
LANSAREA VEHICULULUI SPIRIT 10 IUNIE 2003
Iar Opportunity, trei săptămâni mai târziu.
LANSARE OPPORTUNITY 7 IULIE 2003
Aici Controlul Lansării Delta, mai avem 8 minute și 40 de secunde...
Am fost în camera de control pentru Spirit la LPR.
Chiar îmi place când am o treabă de făcut.
Pentru că atunci sunt concentrată.
Și e puțin mai greu să te emoționezi,
pentru că ai ceva la care trebuie să te concentrezi.
Acestea sunt verificările finale ale navei spațiale Spirit MER-A.
Sunt o fată crescută la fermă în Ohio.
Am crescut cu oi, porci, vaci.
Și tatăl meu a lucrat în Corpul de Geniști al Armatei,
la primele rachete,
și spunea niște povești uimitoare.
Dar ingineria aerospațială nu era ceva ce făceau fetele din jurul meu.
Așa că nu mi-am putut imagina
că o să am vreodată ocazia să trimit un vehicul pe Marte.
- MER-2 este gata de lansare. - Recepționat.
Încă zece secunde. Începi să te sperii.
Nouă, opt, șapte, șase, cinci, patru,
- ... trei, doi, unu. - Trei, doi, unu.
Pornește motorul. Și se desprinde.
Auzi racheta aia...
Fără focuri de artificii,
să nu explodeze!
Eliberarea sarcinii e integrată. Vehiculul răspunde.
Vehiculul se recuperează foarte frumos după tranziția decolării.
Nu știu dacă am vărsat o lacrimă, dar cred că...
Racheta asta purta speranțele și visurile mele.
Și e foarte... E foarte greu de descris.
Dar simți că munca de-o viață e în rachetă.
Am crescut acest copil.
Da!
Cam așa simți.
Și acum e momentul ca acel copil să strălucească.
Dar a fost greu să-mi iau rămas-bun.
Am dedicat 16 ani din viață acestor vehicule.
Și apoi le pui pe o rachetă, le trimiți în spațiu
și nu le mai vezi niciodată.
La Opportunity am ieșit cu familia,
și ne uitam de pe aceeași rampă de lansare
de pe care tatăl meu își lansa misiunile.
Între timp el a murit.
A fost cel mai mândru tată pe care-l putea avea cineva.
A fost foarte emoționant pentru mine, pentru mama, pentru familie,
să vedem felul în care m-a încurajat și m-a inspirat să fac explorări spațiale.
Călătoria până pe Marte a ambelor vehicule a durat șase luni și jumătate.
Spirit și Opportunity erau la numai trei săptămâni distanță.
Deci nu erau foarte departe în termeni celești.
Avem o traiectorie spre Marte. Și vrem să ne asigurăm
că urmăm acel drum spre Marte pe măsură ce ne mișcăm.
PĂMÂNT MARTE
E ca și cum ai fi în Los Angeles și ai vrea să trimiți o minge de golf
într-o clanță de la Palatul Buckingham. Și asta încercam să facem.
I se spune „perioada de liniște”. Șase luni și jumătate de liniște.
Nu se întâmplă nimic.
Ei bine, nu e tocmai adevărat.
Am avut cea mai mare serie de erupții solare din toate timpurile.
Și am văzut o emisie mare de energii și particule solare
care goneau spre navele noastre.
Prin erupțiile solare,
Soarele emite jeturi de plasmă.
Plasma este un nor de electroni de mare încărcătură.
Iar particulele de energie care ar putea ucide un om
se izbesc de vehiculele noastre.
Ajung până la computer.
E foarte rău pentru o navă.
Software-ul de la bord a fost corupt.
A trebuit să repornim ambele vehicule.
Le-am spus roboților să meargă la culcare.
E foarte înfricoșător.
Deci, încărcăm o nouă versiune de software pe vehicule
și facem tranziția, repornind forțat.
Sperând că merge.
A mers.
Au repornit.
Și ne-a luat vreo două săptămâni pentru a ne curăța computerele.
Până atunci Soarele s-a calmat,
software-ul a fost încărcat și eram gata să aterizăm pe Marte.
La acea vreme, două treimi dintre misiunile pe Marte eșuaseră.
Marte era un cimitir de nave spațiale.
Când am zburat noi.
CU PATRU ANI MAI DEVREME
Cu câțiva ani înainte, NASA a lansat două misiuni pe Marte.
Mars Polar Lander și Mars Climate Orbiter.
Ambele au eșuat.
O navă a ars în atmosferă,
iar cealaltă s-a prăbușit pe suprafață.
La Mars Climate Orbiter a fost o eroare de comunicare.
Converteam ce primeam în sistemul englez,
crezând că e sistemul metric.
Și asta e ridicol de jenant.
Vești mari din spațiu, doamnelor și domnilor.
Se pare că acum oamenii de știință susțin că nu există viață inteligentă la NASA.
Da.
Așadar, toți ochii erau pe noi.
Echipa noastră a simțit că Spirit și Opportunity
trebuia să fie misiunea în care ne luam revanșa.
Ca parte a echipei, am simțit că,
dacă această aterizare nu reușește,
ar putea fi sfârșitul NASA.
NASA - LABORATORUL DE PROPULSIE CU REACȚIE INSTITUTUL TEHNOLOGIC DIN CALIFORNIA
Bună seara. Și bun venit la ceea ce promite
să fie o noapte incitantă și plină de evenimente la LPR.
E transmisiunea în direct a aterizării lui Spirit pe Marte.
Transmisiunea în direct a aterizării lui Opportunity pe Marte.
ATERIZARE OPPORTUNITY - 24 IANUARIE 2004 ATERIZARE SPIRIT - 3 IANUARIE 2004
Și astă-seară echipa de navigație spune: „Toate sistemele sunt pornite.”
Urma ca Spirit și Opportunity să aterizeze în părți opuse ale lui Marte,
la trei săptămâni distanță.
Temerile erau foarte mari.
Nu știu în ce moment am început să iau pastile pentru hipertensiune arterială.
Și o seară plăcută din partea Centrului de Zbor.
Viteza actuală este de 18.220 km pe oră, adică o viteză
cu care traversezi Statele Unite în 12 minute.
De data asta vă sfătuim să luați loc și să vă bucurați de aterizare.
DIRECTOR LPR - ADMINISTRATOR NASA
Deci, intrare, coborâre, aterizare.
Sunt aproximativ 86 de evenimente în care, dacă un lucru merge prost...
pierdem vehiculele.
E cel mai înfricoșător lucru la care te poți gândi vreodată.
Deoarece timpul de comunicare de la vehiculul care spune
„Hei, fac asta” până la Pământ e de zece minute.
Nu poți face nimic,
doar speri să supraviețuiască.
Le numim „cele șase minute de groază”.
E timpul de când nava spațială intră în atmosfera marțiană
până când face pe cont propriu tot ce trebuie să facă
pentru a ajunge în siguranță la sol.
Intrare în atmosferă în trei, doi, unu.
Totul este în primejdie în cele șase minute de groază.
Vehiculul este acum în partea de sus a atmosferei marțiene.
Este momentul vârfului de încălzire.
Scuturile termice se încălzesc la temperaturi de peste 1.600°C.
Parașuta se deschide.
Încetinește mai mult.
Viteza actuală este 717 km pe oră.
În acest moment ne așteptăm ca vehiculul să fie la viteză subsonică.
Ai un lucru numit „scut termic” care este superfierbinte
și trebuie să scapi de el.
Dar acum începe partea cea mai grea.
Vehiculul trebuie să coboare pe o frânghie de 20 de metri.
Deci, acum ai o parașută, o carcasă și un vehicul.
Se umflă airbagurile.
La 12 m, scutul pornește retropropulsoarele.
Încetinește vehiculul până la 0 km pe oră
și apoi taie ultimul cordon.
Momentan nu vedem niciun semnal.
Am văzut un semnal intermitent care arăta că ricoșează.
Cu toate astea, deocamdată nu avem semnal de la nava spațială.
Vă rog să așteptați.
Spirit a dispărut.
Semnalul s-a dus.
A dispărut complet.
Și apoi s-a auzit: „Poate s-a zdrobit.”
Tăcere.
Toată lumea așteaptă un semnal.
Toată lumea așteaptă ceva.
Mă gândeam că am făcut toate astea în zadar.
Că poate am pierdut misiunea.
- Vedeți? - Ce vedem?
Vedeți?
E acolo!
Avem un semnal foarte puternic în canalul de polarizare din stânga...
care indică faptul că...
Atenție, suntem pe Marte!
Țopăiam și săream toți. Dar nu de bucurie.
Ci de ușurare.
Ambele vehicule au aterizat în siguranță pe suprafața lui Marte.
SOLUL 1 4 IANUARIE 2004
Jurnalul Spirit. 4 ianuarie 2004.
Solul 1.
Deci, Spirit e melodramatică.
Dar după zece minute de tăcere tensionată,
avem un vehicul în siguranță pe suprafața lui Marte.
Doamnelor și domnilor, aveți privilegiul de a fi
în cele mai interesante încăperi de pe Pământ în acest moment.
Eram elevă la liceu când a aterizat Opportunity.
ABIGAIL FRAEMAN ADJUNCTA PROIECTULUI
Am fost selectată printre cei 16 elevi din întreaga lume
care s-au alăturat echipei științifice la Controlul Misiunii
când Oppy a trimis primele ei imagini.
Toate camerele de navigare emit acum. Toate.
Suntem pe Marte.
Când au venit primele imagini...
am fost foarte ușurați,
tensiunea mea arterială a revenit la normal.
Eram toți în al nouălea nor.
Copilul meu a sosit.
E...
Bun venit pe Marte.
Jurnalul Opportunity. Solul 1.
Semnalul de la vehicul este solid și puternic.
Opportunity e pe Marte.
Opportunity a aterizat într-un mic crater,
în Meridiani Planum.
Ca o lovitură la țintă de la 500 de milioane de kilometri.
Toate camerele trimit imagini spectaculoase.
La ce Dumnezeu ne uităm?
Nu încerc nicio analiză științifică,
pentru că nu seamănă cu nimic din ce am mai văzut în viața mea.
Așa cum ne așteptam.
Sfinte Sisoe! Îmi pare rău, sunt doar...
Nu am cuvinte pentru asta.
Era un nisip întunecat peste tot.
Și în depărtare răsăreau niște stânci de culoare deschisă.
Săreau în sus și în jos și spuneau:
„Doamne, sunt roci sedimentare, văd roci sedimentare.”
Desigur, nu știam ce înseamnă asta. Nu știam de ce era important.
Nu am închis un ochi în noaptea aia. A fost absolut încântător.
JURNALUL OPPORTUNITY
Roca sedimentară este adevărul geologic.
Este materia care-ți poate spune ce s-a întâmplat aici,
fix în locul ăsta, cu mult timp în urmă.
Sute și sute de oameni din toată lumea
au lucrat la acest proiect.
Și totul trebuia să meargă perfect pentru a face posibil acest moment.
Spirit e vie,
Opportunity a aterizat în siguranță
și avem rocă sedimentară în fața noastră, la Meridiani.
Acum e timpul să dormim.
NASA: NOAPTE BUNĂ, OPPORTUNITY. NASA: NOAPTE BUNĂ, SPIRIT.
LABORATOR DE PROPULSIE CU REACȚIE NASA INSTITUTUL TEHNOLOGIC DIN CALIFORNIA
Bună ziua. E o zi mare pentru vehiculul de pe Marte.
Și este gata să facă treaba pentru care a fost conceput, să fie un geolog robotic.
Ca de obicei. Urmează cântecul nostru de trezire.
Pornește-ți motorul
OPPY: BUNĂ DIMINEAȚA.
ÎNCEP SARCINILE.
Pleacă pe șosea
O tradiție în zborul spațial uman
e trezirea echipajului.
Cântecul de trezire a echipajului. Se aude muzică.
„Trezirea, e timpul să ne apucăm de treabă.”
Născut să fiu sălbatic
Ziua marțiană, pe care o numim „sol”,
are vreo 40 de minute în plus față de o zi pe Pământ.
Așadar, programul tău se schimbă cu aproximativ o oră în fiecare zi.
Trăiam cu toții după ora de pe Marte.
Și a fost greu,
fiindcă planificarea zilnică de azi începe la prânz.
Iar peste două săptămâni și jumătate începem ziua la miezul nopții.
Așa că eram obosiți. Afectați de decalaj.
Și trebuia să ne trezim și noi.
Eram într-o cursă de 90 de soli
pentru a afla cât mai multe cu putință despre Marte.
Am ales locul de aterizare pentru Spirit, Craterul Gusev,
care arăta ca o albie enormă prin care a curs un râu.
Și ne-am dus acolo sperând să găsim
dovezi ale apei din trecut și ale unei posibile locuiri.
CRATERUL GUSEV
Trebuie să fi fost un lac în Craterul Gusev la un moment dat.
SPIRIT: ROCĂ VULCANICĂ.
SPIRIT: MAI MULTĂ ROCĂ VULCANICĂ.
Dar tot ce a găsit Spirit a fost o grămadă de rocă vulcanică.
SPIRIT: ȘI MAI MULTĂ ROCĂ VULCANICĂ.
Nu exista nicio dovadă că aceste roci au avut contact cu apa.
De cealaltă parte a lui Marte,
locul de aterizare al lui Opportunity nu semăna cu nimic din ce am mai văzut.
Opportunity, solul 8.
Am avut primele imagini ale terenului chiar în fața vehiculului.
E cel mai ciudat lucru pe care l-am văzut vreodată pe Marte.
A reieșit că suprafața lui Marte în acel loc
e acoperită de nenumărate chestii mici și rotunde.
Și odată ce ai trecut de suprafață...
OPPORTUNITY - STUDIU MICROSCOPIC SISTEME SIGURE - TEMP: -15°C
... aceste mici lucruri rotunde sunt încorporate în stâncă,
ca afinele într-o brioșă.
SPECTROMETRU PORNIT...
Și se pare că aceste mici afine sunt compuse
dintr-un mineral numite „hematit”.
HEMATIT IDENTIFICAT
Este un mineral care se formează adesea în prezența apei.
Din mineralogie, din geochimie,
tot ce ne trebuia pentru a ajunge la o concluzie rezonabilă
că a existat odată apă pe Marte
era chiar acolo, în pereții Craterului Eagle.
Dar este un mediu foarte acid.
Nu este un loc unde viața s-ar fi putut dezvolta.
Deci, da, a existat apă lichidă.
Dar nu a fost apa pe care noi am vrea să o bem.
Era practic ca acidul de baterie.
Nu vrei să bagi degetele de la picioare acolo.
Probabil nu ți-ar mai rămâne niciunul.
Ceea ce vrei cu adevărat e apă frumoasă, curgătoare, cu pH neutru.
Așadar, pentru a găsi povestea unui mediu locuibil...
trebuie să mergi într-o excursie.
SOLUL 57
Dar problema era că vehiculele aveau doar 90 de zile de trăit.
VANDI VERMA CONDUCĂTOARE VEHICUL
Conducătorii vehiculelor sunt aceia care operează vehiculele pe Marte.
E o slujbă foarte amuzantă.
Dar nu se poate folosi un volan pentru a-l conduce...
PLANIFICATOR VEHICUL
...pentru că durează între patru și 20 de minute
să ajungă semnalul pe Marte.
Deci, trimitem comenzile,
apoi mergem și dormim.
Și apoi vehiculul execută comenzile în acea zi,
iar când le termină,
ne întoarcem și vedem rezultatele, apoi începem să planificăm din nou.
Am crescut în India,
și când aveam vreo șapte ani
cineva mi-a dat o carte despre explorarea spațiului,
care m-a uluit.
Ai văzut cât de aproape am ajuns de stânca aia la început?
În timpul misiunii, am fost însărcinată cu gemeni,
și astfel am avut un alt mod de a mă raporta la vehiculele gemene.
Mă gândesc la aceste două ființe atât de conectate și atât de asemănătoare,
dar care au vieți complet independente.
Vehiculele au propria personalitate,
și mi-e greu să aleg care dintre ele este preferata mea.
Nu prea pot alege una.
Seamănă cu chestia asta cu gemenii.
În Craterul Gusev, Spirit era într-un loc mult mai rece.
Opportunity era la ecuator, oarecum locul de vacanță de pe Marte.
Spirit avea o misiune mai grea.
Spirit a găsit o stâncă pe care am numit-o „Adirondack”.
SPIRIT - CAMERĂ DE NAVIGARE SISTEME SIGURE - TEMP: -60°C
A atins stânca.
Și n-a mai dat semnal către casă.
AFIȘAJ DOPPLER SPIRIT (MER-A)
Stația 43 MER-2A. În funcțiune.
Da, domnule. Nu văd nimic pe ecranele noastre.
Nu vedeți niciun semnal în acest moment?
Răspuns negativ.
Recepționat.
Am fost printre managerii misiunii Spirit.
Nu m-am dus acasă câteva zile.
Eram foarte serioși în zona de control al misiunii,
de unde comandam Spirit și încercam să obținem orice informație de la ea.
Și, evident, încercam să reconfigurăm...
Și Mark Adler alegea cântecul de trezire pentru acea zi.
MARK ADLER MANAGER DE MISIUNE
Și am zis: „Doamne, chiar trebuie să punem cântecul de trezire?”
Îmi făceam griji pentru Spirit.
Partea „distractivă” a cântecului nu mă interesa în acel moment.
Către toate posturile, aici misiunea.
Astăzi nu este ziua să renunțăm la o tradiție, cred.
Deci, o să punem cântecul.
Unde sunt zilele fericite
Par greu de găsit
Încerc să dau de tine Dar te-ai închis de tot
Ce s-a întâmplat cu iubirea noastră?
Aș vrea să înțeleg
Era atât de plăcut Era atât de bine
Când ești aproape Nu auzi că strig SOS
Iubirea pe care mi-ai dat-o
Nimic altceva nu mă salvează, SOS
Când nu mai ești
Deși încerc, cum să merg mai departe?
M-am gândit: „Ce cântec perfect.”
ABBA, „SOS”.
Am primit un semnal sonor. Dar Spirit e un vehicul foarte bolnav.
Memoria de la bordul vehiculului a fost coruptă cumva.
Deci, a fost trează în ultimele două luni,
blocată și repornită iar și iar.
E trează toată noaptea, ca o adolescentă
care pur și simplu nu se dezlipește de jocurile video.
Funcționa întruna,
până când bateriile au fost aproape golite.
Deci, am spus: „Să încercăm să o închidem.”
Dar i-am dat comanda de închidere blândă
și nu s-a închis.
Așa că am început să ne panicăm, pentru că în acel moment
trebuia să-i altă comandă: „Închide-te naibii!”
E o comandă care, orice altceva s-ar întâmpla,
închide vehiculul.
O sută patruzeci și doi, zecimală alfa.
Asta o s-o închidă timp de 24 de ore.
Era cât pe ce să spunem lumii că am pierdut vehiculul Spirit.
DC-0-5. DC.
Dar atunci, dintr-odată...
Hai, telecomunicațiile. Putem confirma că avem flux de date.
AFIȘARE DOPPLER OPPORTUNITY (MER-B)
După câteva nopți de insomnie severă,
vehiculul doarme acum liniștit.
Spirit și-a revenit.
Ca o mașinărie bine unsă.
SOLUL 78
E un fel de estimare.
Lucrul care va limita durata de viață a acestor vehicule
e acumularea de praf pe panourile solare.
Poți considera că perioada de garanție e de 90 de soli.
Atât e misiunea menită să dureze.
Ne așteptăm să aveam măcar 90 de soli,
iar cât reușim să obținem în plus depinde de Marte.
Ne făceam griji că, după 90 de soli pe Marte,
Spirit și Opportunity n-o să mai aibă suficientă putere
și așa o să moară.
Și apoi am văzut acești diavoli de praf și am fost îngrijorați
de modul în care puteau afecta vehiculele Spirit și Opportunity.
Făcuserăm fotografia cu săptămâni înainte, totul era tot mai roșu, mai plin de praf.
Abia mai puteai vedea panourile solare.
Dar în dimineața de după diavolul de praf
părea că a trecut cineva cu soluție de curățat geamuri.
Iar panourile solare erau la fel de curate ca în ziua aterizării.
A reieșit că acei diavoli de praf au fost cei mai buni prieteni ai vehiculelor.
Au fost aparate de reanimare, la propriu.
Au venit la momentul potrivit
pentru a ne da puțin oxigen, ne-am recăpătat energia.
În cinstea noastră.
SOLUL 91
Deci, am atins scopul misiunii principale. Nouăzeci de soli.
ECHIPA SPIRIT 91 DE SOLI FERICIȚI
Și am început să ne gândim că poate vehiculele au viață nelimitată,
pentru că diavolii de praf ne ajutau acolo.
Așa că, să-i dăm bătaie, accelerația până la fund, să vedem Marte.
Am ajuns la 90 de soli cu ambele vehicule și ne-am distrat.
Așa că făceam curse cu ele.
Cele două vehicule erau în competiție,
să vadă care face mai mulți metri într-un sol.
Solul 99 pentru Spirit. Pornim spre dealuri.
JURNALUL SPIRIT
Cu Spirit am avut o dezamăgire,
locul de aterizare nu a fost ce am crezut că va fi.
Dar Spirit s-a uitat în jur și a văzut niște dealuri ridicându-se în depărtare,
care au fost numite Dealurile Columbia.
Dacă exista vreo dovadă posibilă de apă potabilă,
poate o găseam pe dealurile alea.
De cealaltă parte a planetei,
vehiculul nostru norocos, Opportunity, era într-o cu totul altă aventură.
Jurnalul Opportunity.
Ne trebuie mai multă rocă sedimentară, mai adânc în pământ.
Cel mai apropiat lucru e un crater mare spre est, numit Endurance.
Chestia frumoasă la un crater este că
e o serie de evenimente ordonate temporal,
cu rocile vechi în partea de jos,
urmate de cele tot mai tinere, pe măsură ce urci.
E aur științific acolo jos.
Dar nu intenționaserăm să conducem un vehicul pe o pantă atât de abruptă.
Este foarte ușor să ucizi un robot pe altă planetă
când te afli într-un loc ca Endurance.
Aș vrea să conduc cât de jos e nevoie.
Tensiunea dintre oamenii de știință și ingineri
vine din faptul că primii vor să facă lucruri trăsnite.
„Vreau să conduc pe panta de 35 de grade, fiindcă roca aia e foarte interesantă.”
Iar inginerii spun: „Nu, nu e sigur, nu puteți face asta.
„Ce vreți voi să faceți e o mare nebunie.”
Sincer, dacă nu putem urca destul de sigur pe aceste roci,
nu intrăm în craterul ăsta.
Așa că am construit un loc de testare cu un model la scară reală al vehiculului.
E un pic alunecos aici.
Am încercat să simulăm geometria și solul...
Bine, prima dată când te duci la locul de testare
și conduci în sus...
vine imediat la vale.
Așa că am făcut drumul în jos țol cu țol,
sau să zicem „centimetru cu centimetru”...
Am planificat foarte atent marșul,
pentru ca Opportunity să nu aibă prea multe probleme.
Așa că ne-am întors în dimineața următoare și ne-am uitat la imagini...
și puteai auzi suspine din diferite locuri din încăpere.
Suprafața din jurul marginii craterului
nu era așa de aderentă cum speraserăm
și vehiculul a început să alunece pe pantă în jos...
spre un bolovan gigant.
OPPORTUNITY - CAMERĂ DE SIGURANȚĂ SISTEME SIGURE - TEMP: -30°C
Dar avem ceva numit „autonomie” construit în vehicule.
Îi permitem vehiculului să gândească singur.
Pentru că știe mai multe despre
situația de pe Marte decât noi.
Deci, atunci când Opportunity a coborât în crater...
a observat că alunecă prea mult la vale
și s-a oprit, la doar câțiva centimetri de marginea panoului ei solar.
A fost la atât să se zdrobească de acea stâncă uriașă...
care ar fi putut fi putut însemna sfârșitul misiunii pentru Opportunity.
Cu toții am făcut atac de cord, dar autonomia ei ne-a salvat.
Și am fost foarte mândri de vehiculul nostru norocos.
Pentru Opportunity,
am imprimat o fotografie uriașă.
A fost o bandă de la nord la sud pozată de pe orbită.
Și avea Craterul Eagle, unde am aterizat...
CRATERUL ENDURANCE CRATERUL EAGLE
... Craterul Endurance, unde era Opportunity,
și am întins-o pe o masă.
Departe, la capăt,
era un crater mare, la kilometri spre sud,
pe care l-am numit Victoria.
CRATERUL VICTORIA
Și știu că e ridicol,
au zis: „Misiunea trebuia să dureze trei luni.”
Am zis: „Avem craterul ăsta,
„ar putea dura doi ani să ajungem acolo...”
Dar am făcut-o.
Să o luăm cu începutul...
SOLUL 445
UN AN ȘI JUMĂTATE DE MISIUNE
Craterul Victoria era la kilometri depărtare.
Dar se vedea bine. Nu erau dealuri sau munți în drum.
OPPORTUNITY - CAMERĂ DE NAVIGARE SISTEME SIGURE - TEMP: -15°C
Doar mici dune de praf.
Așa că am făcut ceea ce numim „Conducerea în orb”.
I-am transmis lui Opportunity:
„Suntem legați la ochi, ai încredere în mine, continuă.”
Și am condus în orb,
măsuram avansarea după numărul de învârtiri ale roților.
Roțile erau în mișcare.
Dar am fost șocați...
Oppy nu se clintise.
PROBLEMA: ROȚI ÎNGROPATE
A mers până s-a împotmolit.
Și efectiv n-a mai făcut niciun progres de acolo.
Dar vehiculul a crezut că își execută planul
și că a ajuns aici.
Așa că toată ziua Opportunity a învârtit roțile în gol
îngropându-se tot mai adânc.
NASA: OPREȘTE-TE.
OPPY: BINE. AM OPRIT.
Nu există carte în care scrie:
„Capitolul patru: Extragerea vehiculului din dunele de nisip de pe Marte.”
Așa că am construit copia dunelor de nisip la LPR
și am blocat un vehicul acolo.
Din perspectiva ingineriei,
a fost incitant, pentru că ne place o provocare.
Era cam ca nisipurile mișcătoare.
Șase săptămâni am încercat să aflăm cum s-o scoatem pe Opportunity.
Dar nu exista nicio aderență pe pantă.
Era ca și cum ai încerca să mergi prin făină.
Inginerii au decis că singura șansă este să mergem în marșarier la maximum.
NASA: INVERSEAZĂ DIRECȚIA. VITEZĂ MAXIMĂ.
OPPY: BINE. ROȚI PORNITE.
Dar pe Marte era din ce în ce mai rău.
Părea că ne îngropăm și mai mult.
Putea fi fatal.
Solul 483.
Energia a scăzut considerabil.
În acel moment, abia ținem nasul deasupra apei.
OPPY: DOI METRI DE ÎNAINTARE.
AM IEȘIT!
Solul 484.
Variantele de marș îndelungat au revenit.
Am zis: „Bine.
„De acum să fim mai conservatori cu marșul.”
Și așa, am condus cu atenție spre sud
și în cele din urmă am ajuns la Craterul Victoria.
DOI ANI ȘI JUMĂTATE DE MISIUNE
Unii dintre noi stăteam în jurul mesei
și petreceam cu cocteiluri.
Și cineva a venit cu ideea: „Hei, hai să facem un pariu.”
Am luat un șervețel și ne-am scris toți numele.
Și a pus fiecare câte 20 de dolari.
SOCIETATEA DE CONSTRUCȚIE INTERPLANETARĂ MER 2003
Și a zis: „Bine.
„Cine crede că la anul o să fie în viață un vehicul, două sau niciunul?”
ÎNCEPUTURI FERICITE SPIRIT - OPPORTUNITY
Am păstrat șervețelul ăla.
Și am repetat asta an după an.
În fiecare an, Steve Squyres, omul de știință principal al proiectului,
a votat că ambele vehicule o să fie moarte în anul următor.
Logica mea era că într-o bună zi am să câștig,
iar atunci o să fiu vesel într-o perioadă de tristețe.
Am votat exact opusul.
Că ambele o să fie încă în viață.
Așa că m-am descurcat destul de bine de-a lungul anilor, în aceste pariuri.
În acel moment, Spirit, vehiculul nostru muncitor,
explora Dealurile Columbia.
Dar avusese probleme mecanice.
Și apoi roata din față-dreapta s-a stricat.
Cineva a spus: „Seamănă cu un cărucior de supermarket
„cu roata blocată, pe care e mai ușor să-l tragi decât să-l împingi.”
Am zis: „Să-l tragem, da! Să mergem cu spatele.”
Așa că Spirit a pornit încet cu spatele prin Dealurile Columbia,
trăgând după ea roata stricată.
Și a fost îngrozitor, pentru că venea iarna.
O iarnă marțiană e de două ori mai lungă decât una pământeană.
Deci e foarte frig.
Este atât de frig încât trebuie să utilizezi o mare parte din energie
pentru a păstra toate componentele peste o anumită temperatură,
ca să nu se strice.
La locul lui Spirit aveam nevoie disperată de o cale
de a înclina panourile solare spre Soare.
Dar singura modalitate de a face asta a fost să înclinăm întregul vehicul.
Spirit trebuia să urce cu spatele
pe un teren stâncos, accidentat,
ca să supraviețuiască iernii.
Nu e vorba doar de anotimpuri, mai sunt și furtunile de praf.
SOLUL 1220
Uneori furtunile de praf se unesc într-o furtună globală.
TREI ANI ȘI JUMĂTATE DE MISIUNE
Și asta a lovit-o cel mai tare pe Opportunity.
Solul 1.226.
Opportunity luptă să supraviețuiască.
Marte și-a scos mănușile și a lovit locul în care e Opportunity
cu niveluri-record de praf în atmosferă.
Așa că a trebuit să modificăm procesul decizional la bord
așa încât atunci când energia scădea prea mult...
Opportunity să se poată închide, pentru a conserva bateriile.
OPPY: ÎNCHID TOATE SISTEMELE.
Nimeni nu spunea cu voce tare
că am crezut că misiunea se poate încheia în orice moment.
Vedeam furtuna de praf, o urmăream de pe orbită.
Au trecut săptămâni înainte să înceapă să se potolească.
Ora inițială prezisă pentru primirea datelor
era 20.40 UTC, dar avem puțin timp.
Am avut o mulțime de sugestii pentru cântecul de trezire de azi,
așa că m-am gândit să continui să le punem cât primesc date.
Și trebuia să așteptăm și să vedem dacă supraviețuim.
Vine soarele
Și eu spun că e bine
Draga mea, a fost o iarnă lungă și rece
Draga mea, parcă au trecut ani întregi
Vine soarele
Și eu spun că e bine
Draga mea, zâmbetele revin pe chipuri
Draga mea, parcă...
Nu cred că se aștepta cineva ca vehiculele să supraviețuiască acelor dezastre.
Vine soarele
Ai sentimentul că din acel moment Marte nu-ți mai poate face nimic.
Am trecut peste toate. Eram invincibili.
Dar misiunea nu era gata.
Încă mai speram să găsim un loc
în care s-ar fi putut naște viață.
În care a fost apă cu pH neutru, poate chiar apă din care ai fi putut să bei.
- Squyres. - Mă bucur să fiu aici.
- Mulțumesc mult că ni te-ai alăturat. - Cu plăcere.
Acesta este un model al unui vehicul dintre cele care sunt acum pe Marte.
- Corect - Care e, Spirit sau Opportunity?
Practic sunt gemene identice. Arată la fel.
Deci, nu poți spune care e diferența între cei doi copii ai tăi?
Ești un tată îngrozitor, asta spui.
Misiunea Spirit și Opportunity
avea deja o viață publică.
MISIUNEA MARTE CNN TODAY - MILES O'BRIEN
Traficul e iar dificil astăzi pe Marte.
Vehiculele Spirit și Opportunity încă funcționează.
Până acum au călătorit 15 km...
O ATERIZARE TRIUMFĂTOARE PE MARTE
... și au făcut peste 156.000 de poze.
VEHICUL PE MARTE, ÎNTR-O NOUĂ ERĂ A EXPLORĂRII
NASA face multe lucruri minunate în știința spațială.
SAVANȚII STUDIAZĂ IMAGINILE DE PE MARTE ATERIZAREA INIȚIAZĂ CĂUTAREA VIEȚII
Încearcă să explici spectroscopia gamma unui copil de opt ani. E greu.
Dar, cu un robot geolog,
oricine putea înțelege despre ce era vorba.
Explorarea și aventura
puteau deveni o experiență umană împărtășită la scară largă.
Ce face?
Vehiculele au devenit un fenomen.
Au reprezentat explorarea, curiozitatea și interesul în lume.
Multă baftă vehiculelor de pe Marte, oriunde ar fi în seara asta.
Și cu cât rezistau mai mult, cu atât așteptam mai multe descoperiri...
Cot. Are încheietură.
... iar oamenii din întreaga lume deveneau tot mai atașați de aceste vehicule.
Dar nu cred că vreunul dintre noi și-a dat seama
ce impact aveam asupra publicului până când Spirit a rămas blocată.
Alter-egoul meu, Spirit, avea o problemă.
SOLUL 1.900
Avea deja o roată stricată.
CINCI ANI DE MISIUNE
Și se afundase un pic,
dar apoi s-a stricat o altă roată,
și se apropia iarna.
Dar m-am gândit, cunoscând-o pe Spirit, că o să se descurce.
Această movilă de roci...
Aici ne-am agățat.
Atât pe Marte cât și la locul de testare, când mergem, se scufundă.
Prima planșă e o prezentare generală a cerințelor de energie pentru Spirit.
Numerele cu roșu sunt cele
care arată că nu avem destulă energie pentru a supraviețui mult timp.
Era într-adevăr o cursă contra cronometru.
Făceam progrese foarte lente, dar trebuia să încercăm să trecem iarna.
Și am început să primim scrisori și apeluri telefonice de la public.
Ne dădeam bine seama
că trebuie să facem tot ce este nevoie pentru a o salva pe Spirit.
SPIRIT LIBER
Și publicul a numit campania „Spirit liber”.
Asta ne-a arătat
că oamenii pot să creeze o legătură cu un robot.
Solul 2.196.
Spirit e pregătită pentru somnul de iarnă.
S-a băgat în pat.
Și acum căutăm cu atenție semnalul...
sau absența lui.
Pe măsură ce intră în hipotermie, vehiculul nu mai poate comunica.
Și apoi, ori se trezește în dimineața următoare,
ori nu se mai trezește deloc.
Când Soarele a revenit...
am încercat să auzim
o șoaptă, un ton... orice.
N-am auzit.
Era ca și cum
urmăream moartea unui prieten, în mai multe feluri.
Știu că oamenii cred că e ciudat, pentru că pare că vorbesc de o persoană,
dar, chiar dacă nu era o persoană,
a jucat un rol important în viețile noastre.
Spirit a fost vehiculul nostru terfelit și aventuros,
iar mediul cerea mai mult de la ea.
Poate că din cauză că am fost managerul misiunii lui Spirit
și voiam să fie ca mine, dar...
Cred că... am avut o astfel de legătură cu Spirit.
Poate că și ea era pur și simplu cam obosită,
după toată munca ei grea.
SPIRIT: SFÂRȘITUL MISIUNII 3 IANUARIE 2004 - 25 MAI 2011
Să stai la cutie e mai bine...
În orice caz, dacă putem obține vreo 100 de metri de marș azi...
Imaginați-vă linia pe care o vedeți...
La acel moment doar câțiva oameni din echipa originală de design
mai făceau parte din echipă.
Aveam o altă generație de ingineri care operau Opportunity.
Nici într-un milion de ani nu m-aș fi gândit că o să lucrez la Opportunity.
Când eram în clasa a opta,
Am văzut știrea cu aterizările Spirit și Opportunity.
Eram o fată dintr-un orășel din fundul Texasului.
DIRECTOARE DE ZBOR
Dar știam că asta vreau să fac.
Voiam să ajut la găsirea vieții pe alte planete.
PARTICIPĂ LA ISTORIE!
Când aveam vreo 17 ani,
a fost un concurs de pus nume pentru Spirit și Opportunity.
MOOGEGA COOPER INGINERĂ DE PROTECȚIE PLANETARĂ
Am trimis numele Romulus și Remus.
Tatăl lor era Marte, Zeul Războiului.
Nu știu la ce m-am gândit.
Dar atunci mintea mea a devenit preocupată doar de Marte
și de explorarea spațiului.
Și în cele din urmă am ajuns în Programul Marte de la NASA.
Când am început la LPR,
Opportunity era un vehicul bătrân
care depășise durata misiunii cu mult.
Dar ea este motivul pentru care m-am apucat de Ingineria Aerospațială.
Știam că Opportunity e locul din care voiam să-mi încep cariera.
Toate posturile, aici Laboratorul de Comunicații.
Începem informarea în aproximativ cinci minute.
Acum, că Spirit nu mai era...
pentru Opportunity ne întrebam: „Care e următorul pas?”
Ne învârtim prin preajmă până când îi cad roțile?
Sau forțăm și mergem cât de repede putem,
încercând să ajungem la următorul crater mare?
CRATERUL VICTORIA
La mulți kilometri depărtare era un crater imens numit Endeavour.
Avea cele mai vechi roci
pe care Opportunity le putea cerceta.
CRATERUL ENDEAVOUR
Dar era la mulți ani distanță,
se putea să nu reușim,
însă acolo era următorul lucru bun, așa că puteam să încercăm.
Solul 1.784. Cinci ani de misiune.
CINCI ANI DE MISIUNE
Opportunity e în marș spre Craterul Endeavour,
deplasându-se cât de des și cât de mult e posibil.
Săptămâna asta a câștigat loteria galactică pe dos,
a lovit-o fulgerul, oarecum.
A fost lovită de o rază cosmică care a oprit-o câteva zile.
Dar este bine și a reluat marșul.
Solul 2.042. Șase ani de misiune.
ȘASE ANI DE MISIUNE
Opportunity pare să fi devenit vânătoare de meteoriți.
A descoperit trei meteoriți până acum în călătoria ei spre Endeavour.
OPPORTUNITY - CAMERĂ DE SIGURANȚĂ SISTEME SIGURE - TEMP: -20°C
Solul 2.213.
Oppy e la a patra iarnă pe Marte, și cea mai rece de până acum.
Deci, pentru a economisi energie, vehiculul doarme mai mult,
pentru a încălzi echipamentul electronic.
CRATERUL ENDEAVOUR
Așadar, goneam cât puteam.
În unele zile parcurgeam distanțe lungi, în altele nu ajungeam prea departe.
Dar continuam să mergem.
Șapte ani de misiune.
ȘAPTE ANI DE MISIUNE
Opportunity este la doar doi kilometri depărtare
de Craterul Endeavour.
Urmează să ajungă la Spirit Point,
locul botezat în onoarea surorii adormite a lui Oppy.
SOSIRE
Bine ați venit la primul maraton Marte la Laboratorul de Propulsie cu Reacție.
Vehiculul Opportunity a acoperit distanța unui maraton pe Marte
în urmă cu o săptămână și jumătate.
Felicitări tuturor!
Deci, în acest moment, am depășit cu mult garanția
și garanția extinsă și apelul telefonic care spusese:
„Hei, îți mai oferim garanție.” Trecuserăm de toate astea.
Și Oppy a început să dea semne de bătrânețe.
Părul ei încărunțit era acumularea de praf
în spațiile dintre cabluri.
Una dintre articulațiile de la umărul
brațului lui Opportunity începuse să facă artrită.
Ne-am dat seama că, dacă îl mai mișcăm,
o să se blocheze în vreo poziție în care nu voiam să rămână.
Așa că am ținut brațul înainte
tot restul misiunii.
Și pe măsură ce se instala artrita
Opportunity a început să aibă probleme și cu roata din dreapta-față.
Când era în marș trebuia să luăm în calcul că poate trage vehiculul într-o parte
și că trebuie să îndreptăm asta.
Pe măsură ce îmbătrânea,
Oppy a început să-și piardă memoria.
Mergea la culcare...
și efectiv uita toate informațiile științifice
și tot ce făcuse, înainte să se trezească.
Cam la momentul în care Opportunity a început să-și piardă memoria...
bunica mea a fost diagnosticată cu Alzheimer.
Și să-mi văd bunica că nu mai e ea însăși...
O...
Bicicletă.
A fost unul dintre cele mai grele lucruri prin care am trecut.
Așadar, când am început să văd că Opportunity o ia și ea pe panta aia,
a trebuit să găsim o cale să funcționăm în acea nouă paradigmă,
cu ea amnezică.
Și am reușit asta doar forțând-o să rămână trează.
NASA: FĂRĂ PUI DE SOMN AZI.
RĂMÂI TREAZĂ PENTRU A TRIMITE DATE.
Ca să ne trimită nouă, pământenilor, datele înainte să se culce
și să uite tot ce a făcut.
OPPY: TRIMIT DATE.
Dar cred că Opportunity m-a ajutat să mă descurc mai bine
cu situația bunicii mele.
Și să înțeleg acea parte a vieții.
Dar ea încă mai era copilul perfect,
și făcea tot ce putea să-și îndeplinească misiunea,
să găsească pe Marte apă neutră, care putea întreține viața.
După câțiva ani de călătorie,
am zărit în cele din urmă marginea Craterului Endeavour în depărtare.
Deși are o lățime de peste 15 km...
Abia când am trecut marginea, deodată...
Când Oppy a ajuns pe buza Craterului Endeavour, totul s-a schimbat.
A fost de parcă începeam o nouă misiune.
Aveam de explorat un mediu cu totul nou,
care ne ducea cu zeci sau sute de milioane de ani în urmă.
Mi-a plăcut partea asta a misiunii.
NOUĂ ANI DE MISIUNE
Solul 3.300. Nouă ani de misiune.
Opportunity e nerăbdătoare să facă
analiza rocii, „Esperance”,
care ar putea conține urmele unui mediu străvechi locuibil.
APXS ACTIVAT...
E o argilă foarte alterată de o apă cu pH relativ neutru...
MINERALE ARGILĂ IDENTIFICATE
... care reprezintă cele mai favorabile condiții pentru viață
întâlnite de Opportunity.
Era o descoperire uriașă.
OPPORTUNITY - CAMERĂ PANORAMICĂ SISTEME SIGURE - TEMP: -27°C
Apă.
Apă potabilă, neutră, care cândva a existat pe suprafața lui Marte.
Și nu numai că a existat apă,
dar poate că a întreținut cândva viața microbiană.
Deci, era ceva revoluționar.
Ne-a arătat că vechiul Marte
a fost mult mai potrivit pentru apariția vieții.
Acesta era Sfântul Graal.
Motivul pentru care am mers pe Marte.
Oppy a descoperit că Marte a fost o lume umedă,
foarte asemănătoare cu Pământul.
Erau oceane.
Apa a jucat un rol imens în istoria sa timpurie.
A modificat complet planeta.
ZECE ANI DE MISIUNE
11 ANI DE MISIUNE
Și Opportunity a petrecut ani explorând Craterul Endeavour.
12 ANI DE MISIUNE
Făcând descoperiri incredibile, care spun povestea apei.
13 ANI DE MISIUNE
Așa puteam să ne întoarcem în timp pe o planetă care ar fi putut avea viață.
Mulți oameni întreabă de ce cred că e important să explorezi planeta Marte.
Și cred că lucrurile care vor rămâne
după Spirit și Opportunity
sunt răspunsurile la aceste întrebări.
Marte a avut apă.
Ce s-a întâmplat cu apa aia?
Și putem să luăm informația
și să înțelegem cum s-ar putea întâmpla la fel pe Pământ?
Și putem înțelege rolul nostru în asta?
Facem ceva ce poate accelera
schimbarea aia aici, pe Pământ?
Pentru că asta nu e ceva după care îți mai revii.
14 ANI DE MISIUNE
Deci avem 14 ani de misiune
și solul 5.000 vine doar o dată.
E o bornă importantă.
Avem un vehicul îmbătrânit. E uitucă, are artrită.
Camerele sunt încă funcționale. Ce putem face?
Am spus în glumă, cu câteva zile înainte de solul 5.000:
„Trebuie să facem un selfie.”
Deci am văzut Marte prin ochii lui Oppy,
dar nu am văzut-o pe Oppy întreagă.
Nu de când a plecat de pe planetă, în 2003.
Avem ceva date înaintea noastră...
Și apare planul Solul 5.000,
iar șeful departamentului științific vine și zice:
„Echipa de ingineri are o cerere.
„Ar dori să facă un selfie.”
S-a făcut liniște.
Cei din echipa oamenilor de știință spuneau:
„Pardon?”
Puteam consuma restul de viață din brațul robotic
pentru acest act de pură vanitate robotică.
Am încercat să-i convingem pe oamenii de știință.
Dar era greu, pentru că avea umărul paradit.
A trebuit să găsim o cale de a obține toate perspectivele asupra vehiculului
fără să mișcăm umărul.
Nu a fost grozav, dar a fost tot ce am putut face.
Și cred că a fost modul în care echipa de știință
a mulțumit echipei de inginerie. „Asta e din partea noastră.
„Faceți-vă timp pentru un selfie. Îl meritați.
„Să ne uităm la robotul pe care l-ați făcut să danseze pentru noi.”
Astfel, inginerii au făcut fotografii din 17 unghiuri.
Pe baza micii imagini de previzualizare
pe care credeau ei că o s-o vadă microscopul.
Și cu vechiul computer lent al lui Opportunity...
o fotografie durează aproape un minut.
Ziceam: „Reîncărcare. Nu e nimic.
„Reîncărcare. Tot nu e nimic. Reîncărcare.”
Bang! Toate miniaturile au apărut.
Miniaturi de 64 de pixeli.
Dar imaginile erau cam neclare și cu susul în jos.
Însă ne-am uitat prin ele.
Și era o poză cu Opportunity.
Da, era mică și alb-negru, și nefocalizată,
dar pentru prima dată după mai bine de 14 ani
ne-am văzut vehiculul.
SOLUL 5.000
CHARLES ELACHI CENTRUL DE CONTROL AL MISIUNII
Toți cei care am lucrat la Opportunity
am primit mesaje cu vremea pe Marte în ziua respectivă.
M-am uitat la o zi și se adunau nori și praf
la locul lui Opportunity.
Această imagine a fost făcută în solul 5.106
și poți să vezi Soarele, este un punct mare luminos.
Dar vedem că, doar trei soli mai târziu, Soarele a dispărut complet.
Da.
E într-adevăr înfricoșător.
O furtună de praf venea peste Oppy.
Am supraviețuit altor furtuni de praf pe Marte.
Opportunity a supraviețuit.
Dar, după câteva zile, cred că oamenii au început să înțeleagă
că era altfel decât cele pe care le mai văzuseră vreodată.
Solul 5.111.
SOLUL 5.111
Furtuna de praf abătută peste Opportunity s-a intensificat foarte mult.
A fost declarată o urgență spațială, în așteptarea unei căderi de energie.
BATERIA MEA ESTE DESCĂRCATĂ
ȘI SE ÎNTUNECĂ.
OPPORTUNITY - CAMERĂ PANORAMICĂ SISTEME NESIGURE - TEMP: -28°C
Și apoi s-a închis.
Dar noi am spus: „Știm ce să facem. Avem micul nostru manual pentru furtuni.
Și o să încercăm tot posibilul
pentru a restabili comunicarea cu Opportunity.”
OPPORTUNITY E TARE
În acel moment, cântecele de trezire cam dispăruseră.
Dar am reînviat tradiția, cu speranța că poate asta ajută.
Și le puneam de fiecare dată când încercam să trezim vehiculul.
Solul 5.176.
Au trecut peste 60 de soli de când s-a pierdut contactul cu Opportunity.
S-ar putea să treacă săptămâni până se înseninează.
CONTROL DATE
GOLDSTONE 14 VITEZA VÂNTULUI: 2,47 KM/ORĂ
Solul 5.210.
După aproape 100 de soli fără contact,
echipa așteaptă cu nerăbdare un semn de la Opportunity.
Solul 5.292.
SOLUL 5.292
Au trecut mai bine de șase luni de la ultimul contact cu Opportunity.
Praful s-a dus, în sfârșit.
Speram că o să se trezească.
Să zică: „Trăim.”
Nu s-a întâmplat.
Are autonomie pentru a se trezi la anumite ore
și știm când pornește alarma,
așa încât noi, pământenii, să încercăm să comunicăm cu ea.
Deci am încercat în mod repetat, în fiecare zi la acea oră.
JURNALUL OPPORTUNITY
Intram în criză de timp, se apropia toamna,
am început să dăm comenzi mai agresive.
Ascultam în fiecare zi, sperând că Opportunity o să ne vorbească.
NASA a declarat că o să încercăm pentru o ultimă dată...
SEDIUL PENTRU ZBORURI SPAȚIALE
... să comunicăm cu Opportunity și să o trezim.
SOLUL 5.352 12 FEBRUARIE 2019
Ne holbam la podea în ceea ce se numește Camera Întunecată.
De acolo, timp de un deceniu și jumătate,
am trimis vehiculelor toate comenzile.
Ziceam: „Trezește-te. O să fie bine.
„Ne întoarcem la explorare.”
Au trecut secunde, un minut, și în acel moment am știut...
Și mi-a revenit foarte vie în minte
seara aterizării,
când aveam 16 ani și stăteam în aceeași încăpere
și am înțeles ce vreau să fac în viață.
Dar călătoria se terminase...
și mi-am dat seama brusc de asta.
Echipa de operațiuni a spus:
„Hei, vrem să te lăsăm pe tine
„să alegi ultimul cântec de trezire.”
Nu alesesem niciodată un cântec de trezire.
Și chiar am vrut să aleg ceva ce mi s-a părut potrivit.
Și în cele din urmă cântecul ales
a fost despre sfârșitul unei relații.
Și e...
E un sentiment de recunoștință pentru relația pe care am avut-o.
Proiectul MER s-a închis.
O să te văd
În locurile cunoscute
Nu trebuie să vă mai spun,
ne-am atașat emoțional de aceste vehicule, nu?
Folosești un cuvânt ca „iubire” cu multă atenție,
dar iubim aceste vehicule.
Ca părinte, sunt mândru.
Am rescris cărțile de istorie.
Dar ca ființă umană sunt foarte trist.
Pentru că era o prietenă.
Întregul proiect a fost legat de sentimentul de iubire.
Iubești vehiculul
și iubești oamenii cu care îl construiești.
Și iubești oamenii cu care îl operezi
și care te-au asistat cu atâta iubire, atâția ani.
Pentru fiecare dintre noi
a fost un privilegiu pe care-l ai o dată în viață.
Nu ai parte de două astfel de aventuri.
O să te văd
Solul 5.352. 15 ani de misiune.
Încă din prima zi
în care a ajuns miraculos în Craterul Eagle,
Opportunity a fost numită afectuos „Vehiculul cu noroc”.
Și acum, după ce a primit 13.744 de fișiere de comenzi
și a rezistat 5.262 de soli
peste vârsta de pensionare, de 90 de soli,
călătoria ei incredibilă a luat sfârșit.
Noapte bună, Opportunity! Bravo!
O să mă uit la lună
Dar o să te văd
Pe tine
NUMĂRĂTOAREA INVERSĂ PENTRU MARTE
Acest arc de explorare
deschis de Spirit și Opportunity
ne conduce la următorul vehicul.
Perseverance o să fie nepoata lui Spirit și a lui Opportunity.
E construită pe coloana vertebrală a vehiculelor care au precedat-o.
- Milo, ești gata să lansezi racheta? - Da.
Am rămas însărcinată cu al doilea copil când se construia Perseverance.
Era de parcă vehiculul era într-un mic incubator
și noi aveam grijă de viitorul bebeluș.
Ce dimineață frumoasă pe Coasta Spațială!
- Sunt Daryl Neal. - Sunt Moogega Cooper.
IULIE 2020 LANSAREA PERSEVERANCE
În cele 50 de minute până la lansare, vă arătăm cum această misiune
ajunge pe Marte, cercetează viața microscopică de pe vremuri
și testează noi tehnologii pentru viitoarele misiuni umane pe Marte.
Face parte din tradiția noastră să mănânci alune.
Vrei și tu?
Unii oameni cred că explorarea planetară e ceva străin.
Dar întotdeauna le reamintesc, când strămoșii lor au mers pe planetă,
primul lucru pe care l-au făcut a fost să se uite spre cer.
Și ce au văzut?
Constelații și stele, lucruri minunate.
Ce au făcut cu asta?
Au folosit cerul pentru a face un calendar,
ca să știe când să planteze și când să recolteze.
Începe misiunea. E timpul să pornim.
Au făcut-o de pe Pământ.
Deci explorarea planetară a fost cu noi de la început.
Și o folosim așa cum au făcut-o strămoșii, generații întregi.
Pentru a face viața mai bună pe Pământ.
Doi, unu, zero.
Și decolare.
Milo, uite! Ce este?
- Rachetă. - Așa e!
Și un vehicul!
Vehiculul. Corect. Are un vehicul înăuntru!
Subtitrarea: Anca Tach
redactor Robert Ciubotaru