Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫גוספל‬
‫אומרים שיש שני סוגים של סיפורים אוניברסליים.‬
‫הסוג של הדמויות הרגילות שמתמודדות עם סיפורים יוצאי דופן,‬
‫והסוג שבו דמויות יוצאות דופן מתמודדות עם סיפורים רגילים.‬
‫הסיפור שאני עומד לספר לכם...‬
‫אני לא יודע איך לסווג אותו.‬
‫הדמויות שלו אינן רגילות אך גם אינן יוצאות דופן,‬
‫וגם מה שקרה לנו לא היה בלתי ייאמן.‬
‫אבל,‬
‫זה גם לא היה משהו שאפשר להחשיב כ...‬
‫רגיל.‬
‫בבקשה, גברתי.‬
‫אני מכיר את חוזה ויסנטה זה זמן מה.‬
‫תראי.‬
‫המספרה תמיד הייתה התשוקה שלו.‬
‫לא! זה איום ונורא...‬
‫הטרגדיה שלו היא שמעולם לא היה לו...‬
‫מה שאפשר לכנות "כישרון".‬
‫"הסגנון של ויסנטה" לא יכול היה להתקיים עוד.‬
‫הסגנון של ויסנטה סלון יופי‬
‫כן, אני באמת נואשת, תאמיני לי...‬
‫...נמאס לי.‬
‫לוקרה?‬
‫אין לי מושג איך הוא יגיב...‬
‫מותק?‬
‫החלטתי ואספר לו היום.‬
‫תארי לעצמך, רודריגו אמר שאנחנו צריכים לעבור לגור יחד.‬
‫אמרתי לך, אני לא אסבול את הנישואים האלה אפילו שנייה אחת נוספת.‬
‫לא. את מכירה את ויסנטה. הוא לא יוצלח, הוא לוזר.‬
‫לוויסנטה לא הייתה ברירה‬
‫אלא ללקט את שאריות כבודו העצמי,‬
‫לארוז את חפציו במזוודה קטנה, ולעזוב את הבית.‬
‫ולאן הוא הגיע?‬
‫לבית שלי.‬
‫לא יכולתי לסרב לו.‬
‫המלאך הסורר הזה היה חבר שלי.‬
‫"בת... כמה..."‬
‫ריצ'רד גומז.‬
‫הוא התגורר שנתיים בארצות הברית,‬
‫ניסה לבנות את עתידו בארץ ההזדמנויות,‬
‫עד שגורש‬
‫בגין עבודה בלתי חוקית במסעדה באטלנטה.‬
‫בתקופה שחי בארצות הברית‬
‫הוא למד אנגלית.‬
‫אני בת...‬
‫שישים וחמש.‬
‫אין בעיה.‬
‫ואת, גברת גרנדוס?‬
‫אני, אתה, שמח.‬
‫אלוהים. קדימה, גברת.‬
‫אתן מבינות בכלל את המילים שיוצאות מפי?‬
‫אדבר אליכן בספרדית כדי שתבינו.‬
‫אתן, גבירותיי, לעולם לא תדעו אנגלית.‬
‫זה בלתי אפשרי בגילכן.‬
‫אימא, אני יודע שהן חברות שלך, אבל באותו רגע,‬
‫הייתי מוכרח לומר להן את האמת.‬
‫טוב עשית.‬
‫כן, הזקנות האלה טיפשות.‬
‫לא יכולת להמשיך לבזבז את הזמן ואת האנרגיה שלך.‬
‫הן חירשות כמו קרש.‬
‫תודה שאת מבינה אותי.‬
‫ריצ'רד.‬
‫מתי תתחיל לנצל את המראה היפה שלך?‬
‫עוד פעם. אימא, בבקשה אל תתחילי עם זה שוב.‬
‫זו האמת, אתה נאה מאוד.‬
‫במקום ללמד אנגלית, אתה צריך לעמוד מול מצלמות,‬
‫ולהיות שחקן מצליח. ליתר דיוק, אתה צריך להיות בהוליווד.‬
‫יבוא יום ואצא מהביב הזה.‬
‫אהיה בכושר‬
‫עבור אלפי הבנות שבעולם.‬
‫הן מחכות לגבר שחור ועסיסי‬
‫שיפליק להן על שהתנהגו בשובבות...‬
‫וישמח אותן.‬
‫אדוניס ההובנה הנהדר הזה,‬
‫שמו של האדון הזה הוא ויקו.‬
‫הוא יושב בכלא כבר כשנתיים על גנבה ומרמה.‬
‫בתקופה זו, הוא התמסר‬
‫לעיצוב גזרת ההרקולס שלו, לדבריו.‬
‫אמרו לך שלנוחות ולרווחה שבכלא הזה‬
‫יש מחיר, נכון?‬
‫ואם לא תשלם את המחיר הזה,‬
‫תיאלץ לעמוד מול כמה בעיות רציניות.‬
‫אבל היו לי בעיות כלכליות.‬
‫תן לי קצת זמן ואני נשבע שאשלם לך.‬
‫בסדר?‬
‫זו בעיה נוספת, אתה מבין? אני לא יכול לתת לך עוד זמן.‬
‫זה עצוב, גבר. אפילו חבל לי עליך.‬
‫- אני צריך לחתוך לך את הפרצוף. - אבל למה?‬
‫כי כך עובדים הדברים כאן.‬
‫לאי התשלום יש השלכות. האם הבהרתי את עצמי?‬
‫- לא. - מה קורה כאן?‬
‫לוויקו היה מזל.‬
‫בפעם הזו הוא ניצל אחת משבע הנשמות שלו.‬
‫באותו יום, הודות לחוסר היעילות של המערכת המשפטית‬
‫שעשתה טעות במהלך משפטו,‬
‫ויקו שוחרר לחופשי.‬
‫הוא השתחרר בחוסר כול.‬
‫לא היה לו מושג לאן ללכת.‬
‫אך תמיד היה חיוך על פניו, והייתה בו אופטימיות בלתי מנוצחת.‬
‫אני כל הזמן מחפשת‬
‫נופים מוכרים‬
‫במקומות מוזרים שבהם אני לא מוצאת‬
‫אותך‬
‫ג'נט.‬
‫אם יחידנית.‬
‫היא זמרת טובה, אבל יש לה בעיה קטנה.‬
‫- היי. - היא שותה הרבה.‬
‫- מה נשמע? - טוב מאוד.‬
‫- השירה שלך מוצאת חן בעיניי. - תודה.‬
‫אני סוכן כישרונות. אשמח להחליף איתך מילה.‬
‫כרגע? כמו שאתה רואה...‬
‫אל תדאגי. אשאיר לך את כרטיס הביקור שלי כדי שתוכלי להתקשר אליי.‬
‫נשמע טוב?‬
‫- תודה. - לחיים.‬
‫לחיים.‬
‫תחייב את החשבון שלי, בבקשה.‬
‫"אומברטו סאנצ'ז".‬
‫שאלה אחת. רק שאלה אחת.‬
‫איך קוראים לך?‬
‫ג'נט!‬
‫- מה קורה כאן? - תתעוררי.‬
‫- מה השעה? - 8:30.‬
‫- חרא, הבת שלי. - כבר לקחתי אותה לבית הספר.‬
‫השעון המעורר לא פעל.‬
‫מפני שהוא נגנב,‬
‫יחד עם הבלנדר, הסטריאו והכסף ששמרתי...‬
‫כדי לשלם את החשבונות!‬
‫ג'נט, אני לא יודעת מי הבחור שהבאת אתמול בלילה,‬
‫אבל לפחות תחשבי על הבת שלך. גם היא גרה כאן.‬
‫הילדה הזו צעירה מכדי להבין את סגנון החיים של אימא שלה.‬
‫ואני אחותך.‬
‫תסתכלי עליי! אני אחותך.‬
‫אני לא אימא שלך.‬
‫את צריכה להתבייש.‬
‫היום הוא יום מיוחד מאוד.‬
‫כשקבענו את יעדי הצמיחה לשנה זו,‬
‫אנשים רבים הגיבו בספקנות.‬
‫לכן, היום,‬
‫התכנסנו כאן כדי לחגוג‬
‫את התוצאות הנפלאות האלו.‬
‫לא נותר לי אלא להודות לצוות שלי,‬
‫הצוות שלנו, חבר המנהלים,‬
‫שנתנו לי כל כך הרבה תמיכה.‬
‫אני מודה לבעלי.‬
‫ואני רוצה שתדע‬
‫שלא הייתי מצליחה לעשות את כל זה לבדי.‬
‫זהו הפרי של כל המאמצים שלנו,‬
‫של אנשים רבים...‬
‫זה אמור היה להיות היום הטוב ביותר של רוסאריו.‬
‫היום שבו תזכה בהכרה על כל מאמציה.‬
‫זה אמור היה להיות ערב של חגיגות.‬
‫אבל הוא לא היה כזה.‬
‫ואם להיות כנה לחלוטין,‬
‫כשעמדתי מול כל האנשים האלה,‬
‫חשתי געגועים.‬
‫זכרתי את התקופה שבה הייתי רק שכירה‬
‫שעבדה מ-9:00 עד 17:00 והיה לה בוס,‬
‫ושהייתה יוצאת בערבי שישי יחד עם עמיתיה לעבודה.‬
‫אני זוכר מצוין.‬
‫ועכשיו קשה לי לשאת את העצמאות שעבורה נלחמתי כל כך הרבה.‬
‫אני דבוקה לטלפון ולמחשב הארורים האלו במשך 24 שעות ביממה.‬
‫אתה יודע כמה זמן כבר אני אוכלת לבד בצוהריים?‬
‫זמן רב.‬
‫אתה יודע למה?‬
‫כי כבר אין לי עמיתים לעבודה, יש לי רק כפופים.‬
‫אנשים שלא מכבדים אותי אלא פוחדים ממני,‬
‫כי המשרות שלהם תלויות בי.‬
‫זה מגוחך.‬
‫השקעתי כל כך הרבה זמן, כל כך הרבה כסף, וכל כך הרבה אנרגיה כדי להגיע לכאן,‬
‫ולא הבנתי שאני הופכת לקורבן‬
‫של האויב הגדול והיחיד שלי, שממנו אני לא יכולה לברוח,‬
‫אני עצמי.‬
‫ואם אומר לך שיש לי רעיון?‬
‫אל תסתכלי בי כך.‬
‫העניין הוא, שהחברה התקשרה אלינו‬
‫וביקשה שניתן ייעוץ משפטי בקשר לחוזה של מופע חדש,‬
‫ואני לא מכיר את האנשים האלה.‬
‫הם לא מכירים אותך, והם לא צריכים לדעת מי את.‬
‫מה הרעיון?‬
‫הרעיון קשור אליי.‬
‫שמי אומברטו סנצ'ז גררו,‬
‫ואני בעליה של סוכנות כישרונות.‬
‫האמת, זה תמיד היה חלומה של אשתי, מילנה.‬
‫היום, כמעין מחווה לכבודה,‬
‫אני מנסה לאסוף את השברים של החברה שלנו.‬
‫זה לא היה קל, וגם לא יהיה, אך לפחות,‬
‫אנחנו מנסים.‬
‫תודה שהגעתם לכאן.‬
‫שנעניתם לקריאה.‬
‫אחי, על איזה מין מופע אנחנו נעבוד?‬
‫במייל לא היה כתוב כלום.‬
‫הפעם, לא תעבדו כניצבים בתוכנית טלוויזיה,‬
‫אלא תעשו חיקוי של מקהלת גוספל למופע של אנדרס ספדה.‬
‫חיקוי?‬
‫אתה מתכוון, שלא נשיר?‬
‫לא.‬
‫הקולות של המקהלה יוקלטו מראש.‬
‫ואתם רק תניעו את השפתיים.‬
‫למה שלא תעסיק מקהלה אמיתית?‬
‫כי למפיקי המופע חשוב יותר‬
‫איך הקבוצה נראית על הבמה.‬
‫הם רוצים משהו מרשים.‬
‫באיזו שעה יתקיימו החזרות?‬
‫כל יום אחרי הצוהריים.‬
‫נוכל לעשות אותן בערב?‬
‫אני עובדת כמזכירה במשרד.‬
‫אבל אני עובדת בערב. אחרי הצוהריים זה מושלם בשבילי.‬
‫גם לנו. יותר טוב לאימא שלי שלא תהיה ערה עד מאוחר.‬
‫ריצ'רד, אל תדבר בשמי, יש לי פה.‬
‫אימא, לא בריא לך להישאר ערה עד מאוחר.‬
‫תירגעו, אני אבקש לצאת מוקדם.‬
‫תודה.‬
‫אחי, למה... יש בחור לבן בקבוצה?‬
‫אבל אימא... תסתכלי עלינו ותסתכלי עליו.‬
‫הוא יכול להבליט את ההבדלים, ומתוך כך להפוך לגורם מאחד.‬
‫מאחד? מבחינה אתנית? להבליט?‬
‫אני לא בטוח.‬
‫כן, אני כאן כי אני חבר של אומברטו.‬
‫כמו שהוא אמר, עבדנו יחד בעבר,‬
‫וכיוון שאשתי עזבה אותי...‬
‫כי היא חושבת שאני לא-יוצלח,‬
‫וכיוון שאני עובר את התקופה הגרועה ביותר בחיי,‬
‫ואם לא אעשה עם עצמי משהו...‬
‫בסופו של דבר אירה בעצמי.‬
‫לא מפריע לי שאתה בקבוצה. ברוך הבא.‬
‫תודה, גברתי.‬
‫נינה ואנדרס הם זמרי גוספל.‬
‫הם יהיו אחראים על ההדרכה והבימוי כך שהכול...‬
‫ייראה אמין.‬
‫נכון.‬
‫קודם כול, אנחנו חייבים להבין, גוספל היא מוזיקה עם מסר,‬
‫מוזיקה של שמחה, פיוס והרמוניה.‬
‫זו מוזיקה שאתה רוקד לצליליה, בגופך, בקולך, בידיך.‬
‫ברגליך שרוקעות על הרצפה, ובמותניך וברוח התוססת שלך.‬
‫שלום!‬
‫היית צריך להגיע ב-15:00.‬
‫כן, לא מצאתי את הכתובת, אבל אני כאן עכשיו.‬
‫הבחור הזה הוא גנב.‬
‫אנשים, צריך להסגיר את הגנב הזה.‬
‫תתבייש לך, אחי. היא אחותך.‬
‫אתה מבייש את הגזע.‬
‫כשאני חושב על כך, אנחנו צריכים להכות אותו כהוגן‬
‫לפני שנתקשר למשטרה.‬
‫ברצינות, רק כך האנשים האלה לומדים.‬
‫קודם כול, תחזיר לי את הכסף ואת הדברים שלי.‬
‫הבעיה היא... שכבר מכרתי הכול, והכסף...‬
‫את מבינה? תראי, מה שאני מנסה לומר...‬
‫תקשיבו, אני מבין שלא צריך להיות לכם אכפת,‬
‫אבל אני באמת...‬
‫במצב נואש. זו הסיבה...‬
‫זו הסיבה שעשיתי את זה. אבל הגעתי לכאן כדי לחפש הזדמנות חדשה.‬
‫שקרן. אנחנו צריכים לכסח אותך.‬
‫- די. - אני מאמינה לו.‬
‫אימא, בבקשה ממך.‬
‫- אוי, גברתי. - אני יכולה להציע משהו?‬
‫אולי יש פתרון שיתאים לכולם.‬
‫אני אומרת שניתן לו להישאר.‬
‫כך, אתה תישאר עם הקבוצה המושלמת שאספת,‬
‫הבחור הצעיר יקבל את ההזדמנות שהוא מבקש,‬
‫ובכסף שהוא ירוויח, הוא יוכל לשלם לגברת על החפצים שלה.‬
‫וכולנו ניכנס לרוח הגוספל שעליה האדון דיבר.‬
‫- זה נכון. - מה בקשר אליי?‬
‫אתה צריך להיות יותר סובלני.‬
‫אמן.‬
‫חמש, שש, שבע...‬
‫רק רגע...‬
‫- אתה, חבר. - כן?‬
‫אתה צריך להפסיק לחשוב.‬
‫תן למוח שלך לשכוח מהכוראוגרפיה, ותניח לגוף שלך לזרום.‬
‫טוב. קשה לי, אבל בסדר.‬
‫- אתה מסוגל. - סליחה.‬
‫אנחנו נישאר כאן כל אחר הצוהריים, בגלל הלבנבן הזה.‬
‫מה שהוא צריך זה עוד מלנין.‬
‫סבלנות.‬
‫- סבלנות? - סבלנות.‬
‫סליחה.‬
‫אומברטו,‬
‫קצב וטעם זורמים בדם של הבן אדם.‬
‫או שיש לך את זה, או שאין לך.‬
‫ללבנבן הזה אין את זה בתוכו.‬
‫הוא צודק.‬
‫נתחיל מההתחלה.‬
‫חמש, שש, שבע, ו...‬
‫אם לא תצליח בריקוד, אל תדאג.‬
‫אני עדיין צריך שחקן.‬
‫ואתה הטוב ביותר שלי.‬
‫לא, אתה לא צריך אותי ושנינו יודעים את זה.‬
‫עשית מספיק בכך שנתת לי לגור אצלך.‬
‫- לא. - בוא נסתפק בזה.‬
‫- מר אומברטו, אוכל להחליף איתך מילה? - דברי, גברת לורנזה.‬
‫אני חושבת שיש לי פתרון לבעיה שלך.‬
‫של הריקוד.‬
‫חמש פחות שתיים?‬
‫אנחנו לוקחים חמש, ומחסרים אחת, שתיים, ואז אנחנו מקבלים...‬
‫- שלוש. - מושלם.‬
‫אתה מוכן לעשות לי טובה?‬
‫תתרחק מהבת שלי.‬
‫אימא, ויקו לימד אותי חיבור וחיסור, זה כיף מאוד.‬
‫באמת, מותק?‬
‫- מה זאת אומרת? - זה פשוט כיף.‬
‫את משוגעת לגמרי, אימא.‬
‫אבל זה מושלם.‬
‫נלמד את הנוצרי המסכן הזה לרקוד, והוא ילמד אותך משחק.‬
‫אבל תראי אותו, אימא.‬
‫יש לו שתי רגליים שמאליות, ואני לא חושב שהוא יכול ללמד אותי משהו.‬
‫ריצ'רד, אל תזדרז לשפוט.‬
‫תן לו הזדמנות, אין לך מה להפסיד.‬
‫זמן, אימא. זמן.‬
‫אתה כל כך עסוק?‬
‫זה מעליב.‬
‫איך יכולת להביא שוב את הפושע הזה לבית שלנו?‬
‫לולה, תרשי לי לשאול אותך משהו.‬
‫את הצלחת ללמד את הילדה חיבור וחיסור?‬
‫- לא, איך יכולת... - גם אני לא.‬
‫לא ברור לי איך, אבל הבחור הזה מלמד כמו קוסם.‬
‫קוסם?‬
‫הוא גנב, ג'נט. גנב.‬
‫- עכשיו אנחנו עמיתים לעבודה. - לא.‬
‫אם הוא יעזור לי עם הילדה, זה בסדר גמור.‬
‫באמת? את לא מבינה שזה עלול להיות מסוכן?‬
‫בסדר.‬
‫לא אוריד ממנו את העיניים. אני מבטיחה.‬
‫באמת? אין ספק שכך תעשי.‬
‫מהר יותר. אחת, שתיים. אחת, שתיים. אחת, שתיים. ריצ'רד!‬
‫את רואה, אימא? לגולם הזה יש שתי רגליים שמאליות.‬
‫תודה, גברתי, אבל עדיף שאלך...‬
‫לא. בוא, ויסנטה. אל תלך. תירגע, תנשום, תשתחרר.‬
‫ריצ'רד, תתרכז במה שאתה עושה.‬
‫- אתה תעשה מה שריצ'רד עושה. - כן.‬
‫- אם הוא יכול, כל אחד יכול. - אימא!‬
‫ואחת, שתיים, שלוש.‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬
‫אחת.‬
‫חזק!‬
‫ויסנטה, שים לב לתזמון של המוזיקה.‬
‫אתה יודע לספור, אחי?‬
‫- ריצ'רד. - ויסנטה, זה כבר טוב יותר.‬
‫אחר צוהריים טובים. סליחה שאיחרתי, התנועה הייתה איומה.‬
‫בסדר, בואו נתחיל שוב.‬
‫את צריכה לצאת מהבית מוקדם יותר. הדייקנות חשובה מאוד כאן.‬
‫- זה נכון לגבי כולם. - כן, סליחה. זה לא יקרה שוב.‬
‫חמש, שש, שבע, קדימה.‬
‫הלוואי שתקבלי את ההודעה‬
‫בדיוק.‬
‫כדי לומר לך שאני מתחרט‬
‫בדיוק, חזק.‬
‫שאני מבקש את סליחתך‬
‫שאני לא יכול לשכוח אותך‬
‫חזק!‬
‫כל יום אני מתגעגע אלייך יותר‬
‫זה חייב להיות עכשיו?‬
‫לא לקחתי חופש מעל חמש שנים, מרסלו.‬
‫בנוסף, כבר התקשרו אליי ממשאבי אנוש. הם לא אוהבים שאנחנו צוברים ימי חופשה.‬
‫כן, אני מבין.‬
‫אבל כרגע, אני צריך אותך במשרד 24/7.‬
‫אתה תמיד צריך אותי במשרד 24/7, אבל הפעם זה שונה...‬
‫לא רציתי לספר לך קודם, כי זה אושר רק אתמול בלילה,‬
‫אבל סוף סוף שמעתי בקולך.‬
‫בעוד שלושה ימים, יגיעו האנשים שהזמנתי מחברת הייעוץ.‬
‫הם יעזרו לנו לארגן את החברה מחדש.‬
‫איזה מין ארגון מחדש?‬
‫אנחנו נצמצם את העסק.‬
‫בדקתי את המספרים, ואת צודקת.‬
‫יש לנו הרבה יותר כוח אדם מכפי שדרוש לנו.‬
‫ולמרות שזה כואב לך, לי ולכולם,‬
‫אנחנו חייבים לעשות משהו בקשר לזה.‬
‫פיטורים?‬
‫וזו בדיוק הסיבה שאני צריך אותך עם היועצים הללו 24/7‬
‫בשלושת החודשים הבאים.‬
‫אחת, שתיים, שלוש...‬
‫- זה כבר נשמע טוב בהרבה. - תודה.‬
‫סליחה, לא הייתי בקצב?‬
‫אימא, זה לא משתפר.‬
‫אני ראיתי שיפור עצום.‬
‫תמשיכו לעבוד, שניכם, ואני אלך להכין קפה.‬
‫זה לא זבנג וגמרנו. להוסיף לך סוכר, ויסנטה?‬
‫בלי סוכר. אני מנסה לשמור על הבריאות. תודה.‬
‫- אימא, בשבילי... - בשבילך כלום‬
‫עד שתלמד להיות עמית טוב, בסדר?‬
‫חבר, אומר זאת כך,‬
‫תעשה טובה לעצמך ולנו, ותוותר.‬
‫אני רואה שאתה ממש מתאמץ, אבל לא תצליח לעמוד בקצב.‬
‫יש לך דרך ארוכה.‬
‫אבל אימך אומרת שאני משתפר.‬
‫בחייך, אימי היא גלגול של המדונה השחורה.‬
‫היא לא רוצה לפגוע בך.‬
‫ואתה... לא בנוי לריקודים.‬
‫בואי, נסיכה, התה יתקרר.‬
‫אנחנו יכולים לשחק קצת?‬
‫תראי, הינה התה שלך. טוב?‬
‫גברת צעירה, מסתבר שאת משחקת כבר הרבה זמן.‬
‫סיכמנו שתלכי להכין את שיעורי הבית שלך.‬
‫אבל התה...‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫אנחנו צריכים לדבר.‬
‫אין לנו על מה לדבר, אלכס.‬
‫אני אבקש משמורת על הילדה.‬
‫ברור שהמקום הזה לא טוב בשביל לילי.‬
‫את עובדת בכל לילה וישנה במהלך היום.‬
‫את עדיין שותה ואת לא מוכנה לוותר על סגנון החיים המטורף שלך.‬
‫ואם אומר לך שקיבלת מידע מוטעה?‬
‫אני כבר לא עובדת בלילה. אני שרה עכשיו עם אנדרס ספדה.‬
‫אנחנו עובדים על אלבום, ויוצאים לסיבוב הופעות.‬
‫אתה יכול לדחוף את האיומים שלך למקום שבו השמש לא זורחת.‬
‫מי הבחור הצעיר?‬
‫לא עניינך.‬
‫כדאי שתמצאי לך עורך דין. את תזדקקי לו.‬
‫תמסרי ד"ש ללילי.‬
‫ספדה?‬
‫ידידי, פרקליטות המחוז יכולה למצוא סיבות‬
‫להוציא נגדך עוד צו מעצר, ואז נדפקת.‬
‫אז אני מציע שתתחפף, וכמה שיותר מהר.‬
‫איך אתה יכול להציע את זה?‬
‫- אתה עורך הדין שלי. - בדיוק בגלל זה.‬
‫אני מציג בפניך את הדברים כפי שהם.‬
‫זכור, שוחררת מהכלא בגלל תפוגת התנאים,‬
‫לא משום שהוכחת את חפותך.‬
‫לחיים.‬
‫אבל, אדוני, העניין הוא...‬
‫- שאני לא יכול לברוח עכשיו. - למה לא?‬
‫כי... יש לי עבודה.‬
‫עבודה או יזיזה?‬
‫טוב, גם זה.‬
‫איזה טיפוס, נהדר. לחיים.‬
‫אם כבר מדברים, אדוני...‬
‫ג'נט, זה השם שלה...‬
‫יש לה בעיות עם בעלה לשעבר.‬
‫הוא רוצה לקחת ממנה את בתה.‬
‫אני לא יודע... תוכל לעזור לה?‬
‫תוכל לתת לה ייעוץ משפטי או משהו?‬
‫אני מיואש‬
‫כל יום אני מתגעגע אלייך יותר‬
‫- לעצור במקום. - ...ארבע, ו...‬
‫תעצרו. אתם תתחילו קודם. קדימה.‬
‫חמש, שש, שבע, ו...‬
‫כדי לומר לך‬
‫שאני מתחרט‬
‫שאני מבקש את סליחתך‬
‫שאני לא יכול לשכוח אותך...‬
‫קדימה! לחייך.‬
‫סליחה. אני לא מבין מה קרה.‬
‫רוסאריו בדרך כלל דייקנית מאוד, והיום...‬
‫טוב...‬
‫אנחנו מוכנים להתחיל בפגישה עכשיו.‬
‫אני כל כך מצטערת. התנועה הייתה איומה.‬
‫נעים מאוד, אני רוסאריו איברגואן.‬
‫כבר התחלתם?‬
‫כן.‬
‫קדימה.‬
‫- שיהיה לכם יום נעים. - להתראות.‬
‫תודה.‬
‫את יכולה לומר לי מה קורה לך?‬
‫זו הפעם הראשונה שאת מאחרת, וזו הייתה פגישה חשובה מאוד.‬
‫וגם, מה הגישה הזו? התייחסת ליועצים כאילו הם אויבים.‬
‫אמרתי לך, התנועה הייתה איומה.‬
‫בבקשה, רוסאריו, תהיי יצירתית יותר.‬
‫אני אומרת את האמת.‬
‫למה היית תוקפנית כל כך כלפיהם?‬
‫רק הבעתי בפניהם את דעתי, מרסלו.‬
‫זו לא הייתה דעתך לפני חודשיים.‬
‫תני לי להזכיר לך שהיועצים הגיעו לכאן בעקבות הדו"ח שלך‬
‫וכל ההמלצות שכללת בו.‬
‫ואם אומר לך שאלו היו מסקנות חפוזות?‬
‫קודם כול, נמצא לגברת הזו עבודה במשרה מלאה.‬
‫העבודה במקהלה, היא נחשבת?‬
‫כן, היא נחשבת, אבל עבודה קבועה תועיל הרבה יותר.‬
‫זכרי, השקר שסיפרת לבעלך לשעבר, על העניין הזה עם אנדרס ספדה,‬
‫לא יפעל לטובתך.‬
‫לא יכולתי לסבול השפלה מהאידיוט הזה.‬
‫במקרים כאלו, יקירתי, מוטב לשמור על קור רוח.‬
‫בקיצור, יש לנו סיכוי לנצח אותו או לא?‬
‫זה כל כך מתוק שהוא אמר "לנו".‬
‫אנחנו ננסה לעשות את הדבר הנכון.‬
‫יש לי חבר שמנהל מוקד טלפוני והוא חייב לי טובה.‬
‫אבקש ממנו למצוא לך עבודה שם.‬
‫אבל אז איאלץ לעזוב את המקהלה.‬
‫טוב...‬
‫כך עדיף, אבל זו החלטה שלך.‬
‫מרסלו היה המום.‬
‫אז מה?‬
‫יהיה מאבק ארוך מולו ומול היועצים.‬
‫הוא החליט לצמצם את כוח האדם.‬
‫ואם אני רוצה להניא אותו מכך, עליי להציע אלטרנטיבה.‬
‫ויש אלטרנטיבה?‬
‫עדיין לא.‬
‫אבל אני אחפש.‬
‫ואני זקוקה לזמן לשם כך.‬
‫מחר... לפני החזרות באולם,‬
‫אפרוש מהמקהלה.‬
‫לא, אל תעשי לי את זה, בבקשה.‬
‫יש לי מקרה חירום משפחתי, מר אומברטו,‬
‫ואני צריכה לצאת מהעיר.‬
‫תישארי לחזרה ונדבר אחר כך. נשמע טוב?‬
‫אנחנו מוכנים?‬
‫- לא, אנחנו לא מוכנים. טוב. - מר מריו... חבר'ה, בבקשה.‬
‫אני רוצה שתכניסו לכם ארבעה דברים לראש, אם בכלל יש לכם ראש.‬
‫ראשית, אני רציתי זמרים אמיתיים. אומנים אמיתיים.‬
‫המפיקים רוצים ניצבים, אז הינה, אתם ניצבים.‬
‫אז אני אעקוב אחריכם. לא אסיר מכם את מבטי.‬
‫שנית, אני לא אוהב שעונים לי. המילה שלי היא דבר האל.‬
‫שלישית, אני לא מקבל טעויות.‬
‫רביעית, יש רק שני אנשים ללא תחליף במיזם הזה,‬
‫ספדה ואלוהים. ומי זה אלוהים? אני. זה ברור?‬
‫מי הבחור הזה?‬
‫הבמאי. בואו נתחיל בחזרה.‬
‫להיכנס, מקהלת גוספל. להיכנס.‬
‫- קדימה, רוצו. - להיכנס!‬
‫לא! תעצרו!‬
‫אומברטו!‬
‫- אומברטו! - כן, אדוני.‬
‫איזה חלק לא היה ברור ב"אני לא מקבל טעויות"?‬
‫איזה חלק?‬
‫לגברת יש בעיה בירך, לוקח לה זמן ללכת.‬
‫מה אתה רוצה שאעשה?‬
‫אתקשר למנתח שיעשה לה החלפת מפרק ירך?‬
‫תעיף מכאן את המכשפה הזקנה. היא מפריעה. תעיף אותה.‬
‫איזו סיטואציה מביכה.‬
‫- חבר'ה, בואו... - אז, אומברטו,‬
‫אימא שלי צריכה לעזוב?‬
‫למרבה הצער, בכוראוגרפיה, התזמון חשוב מאוד...‬
‫אתה עושה צחוק, אחי?‬
‫אם זה כך, אז גם אני בחוץ. אמרתי לך, אימא.‬
‫במוקדם או במאוחר, האנשים האלה יאכזבו אותנו.‬
‫אומברטו?‬
‫ממש לא נעים לי ממך, אבל אם גברת לורנזה עוזבת, גם אני עוזב.‬
‫בסדר, חבר'ה, בואו לא ננהג בצורה קיצונית.‬
‫- ואם כולנו נעזוב? - מה?‬
‫הזמן פועל לטובתנו. המופע עולה בקרוב. הם לא יצליחו להרכיב מקהלה אחרת.‬
‫הבמאי אמר לנו שכולנו ניתנים להחלפה,‬
‫חוץ מספדה וממנו. לא שמעתם אותו?‬
‫מדברים על החמור...‬
‫אומברטו, חבר'ה! מה נשמע?‬
‫מר אנדרס.‬
‫הולך ככה-ככה, מר ספדה.‬
‫למה? מה קרה?‬
‫- הוא נוזף בו על ההתנהגות המתעללת שלו. - כל הכבוד.‬
‫אני חושב שפתחנו חזית מול מר במאי.‬
‫מול אלוהים.‬
‫נאט את הכניסה של המקהלה אל הבמה.‬
‫- כן, אדוני. תודה. - לא, אל תודה לי.‬
‫אם זו הייתה החלטה שלי, הייתי מעיף את כולכם.‬
‫מה מצחיק אותך?‬
‫אבל היות שהלכתם לבכות לספדה, אין לי ברירה אלא לסבול אתכם.‬
‫אבל זה לא יימשך לנצח, כי אני עוקב אחריכם מקרוב.‬
‫במוקדם או במאוחר, אבעט אתכם לרחוב כמו כלבים.‬
‫זה לא יימשך לנצח.‬
‫מה אתם בסך הכול? אתם לוזרים.‬
‫אנשים בינוניים שמנסים להיראות כמו אומנים.‬
‫נשארתם כאן רק בזכות הלב הטוב של ספדה.‬
‫טוב מדי.‬
‫כולכם עשיתם שגיאה. התעסקתם עם אלוהים.‬
‫ואלוהים לא אוהב שאנשים קטנים כמוכם מתגרים בו.‬
‫אתם רוצים מלחמה? תקבלו מלחמה. ואתם תפסידו בה.‬
‫ועוד דבר אחד. אני מתכוון לוודא‬
‫שכל הדלתות בכל מקום ייסגרו בפניכם.‬
‫הן ייטרקו לכם בפנים, ככה.‬
‫זה משום שאנחנו שחורים?‬
‫לא. אני אתן לו...‬
‫תירגעו, כולכם. בבקשה תירגעו.‬
‫האידיוט הכריז עלינו מלחמה, והוא יקבל מלחמה.‬
‫הוא לא יעיף אותנו מהמופע כל כך בקלות.‬
‫אז לא עזבת?‬
‫לא.‬
‫לא עזבתי.‬
‫אני לא יודעת איך אצליח‬
‫להיות בחברה ובתיאטרון באותו הזמן, אבל זה לא משנה.‬
‫לא ניתן לו לנצח אותנו, או ששמי אינו רוסאריו איברגואן קאסיין.‬
‫אין כמו אויב משותף כדי לגרום לקבוצה להתאחד‬
‫ולשקם את האמון של חבריה בעבודת צוות.‬
‫אנשים, אנחנו חייבים להראות לגזען הזה‬
‫שהעבדות בקולומביה הסתיימה לפני יותר מ-171 שנים.‬
‫חייבים להראות לו את כוח הרצון והעקשנות של הגזע שלנו.‬
‫כן.‬
‫- הוא חייב לכבד שחורים. - כן.‬
‫ואתה, ויסנטה, אני מכריז עליך רשמית כשחור.‬
‫אה, כן, הגזע שלי.‬
‫הידד!‬
‫ויסנטה, תירגע, אחי.‬
‫עכשיו, יותר מתמיד, המקהלה חייבת להתאמץ.‬
‫נראה לסנוב הזה למה אנחנו מסוגלים.‬
‫מה, אתה לא מאמין לי?‬
‫כן,‬
‫אני מאמין לך.‬
‫רק ש...‬
‫אני ממש מחבב אותך, ג'נט.‬
‫את מרתקת אותי, את...‬
‫אל תתבלבל.‬
‫למרות מה שהיה עם לילי, ולמרות שאנחנו עובדים יחד,‬
‫לא שכחתי את מה שעשית לי.‬
‫חוץ מזה, כרגע אני לא מחפשת רומן.‬
‫אז בבקשה, בוא נתמקד במה שחשוב.‬
‫החלטה שלך.‬
‫חנות סדקית‬
‫- זה שלך? - כן, זה שלי.‬
‫- כבר מדדת אותה? - כן.‬
‫תודה רבה.‬
‫נראה.‬
‫זה נהדר.‬
‫- איפה שלך? - אני רוצה שנמדוד את זה.‬
‫תודה רבה.‬
‫מרסלו, תקשיב לי, טוב? תקשיב לי.‬
‫תכננתי לנסוע יחד עם אנטוניו בתאריך הזה...‬
‫לא, לא הבנת אותי.‬
‫יש לי כמה בעיות בנישואים.‬
‫ואם לא נעשה משהו מיד, הכול יילך לעזאזל.‬
‫כן.‬
‫אשאיר לך... את מסמכי ההצעה‬
‫כדי שתתעמק בהם.‬
‫אני רק רוצה לבקש ממך טובה.‬
‫אל תקבל שום החלטה עד שאחזור.‬
‫בסדר, תודה.‬
‫- שלום, ג'נט. - מה נשמע?‬
‫סליחה שאני מפריעה, אבל קיבלת מכתב.‬
‫מכתב ממי?‬
‫מבית המשפט לענייני משפחה מספר 23.‬
‫ומה כתוב בו?‬
‫כתוב בו שאת צריכה להיות שם בעוד שלושה ימים לדיון הראשון‬
‫בקשר למשמורת על הילדה.‬
‫איך השגת את המספר הזה?‬
‫יש לנו המספר שלך, חבר.‬
‫אנחנו יעילים מאוד. אנחנו יודעים איפה אתה גר,‬
‫ומה אתה עושה. אגב, אתה מוכן לערב הבכורה?‬
‫אולי אבוא לצפות בך.‬
‫למה אתה מתקשר אליי?‬
‫למה?‬
‫כדי להזכיר לך שאתה חייב לנו קצת כסף.‬
‫וכדי להזהיר אותך שאם לא תשלם תוך חודש,‬
‫המקהלה תצטרך‬
‫לשחק בבובות, או משהו...‬
‫רק תחשוב על זה, חבר.‬
‫מתי תפסיק לעשן את החרא הזה?‬
‫- ידיים למעלה. - למעלה. תראה את הטמבל הזה, הוא קשה הבנה.‬
‫- לחכות, שמאלה, למעלה! - הגברת הזקנה מתנועעת מהר יותר ממנו.‬
‫תרגישו את האור.‬
‫- ולהוריד לאט. - תרגישו את האור.‬
‫- לאט. - זה לא היה לאט.‬
‫בואו נחזור על זה.‬
‫אני צריך לסבול את זה שוב?‬
‫זה היה דיון קשה. העו"ד של האקס של ג'נט החליט לכסח.‬
‫הוא האשים אותה שהיא חסרת אחריות.‬
‫שאינה מבלה זמן עם בתה, שהיא שותה יותר מדי,‬
‫מביאה גברים הביתה...‬
‫ושהיא שקרנית.‬
‫הוא גילה בקלות שסיפור העבודה עם ספדה‬
‫היה בעיקרו שקר.‬
‫שהיא רק ניצבת.‬
‫זו הייתה מכה קשה.‬
‫מה זאת אומרת, היא ישנה?‬
‫למען האמת, היא שיכורה מאוד.‬
‫היא ידעה שהיום תתקיים הבכורה.‬
‫כן, אני יודעת.‬
‫היה לה היום זימון לבית המשפט לענייני משפחה‬
‫והיא קיבלה חדשות רעות, אז היא במשבר.‬
‫לא ייתכן שזה קורה. לא הערב.‬
‫מרסלו נמצא כאן.‬
‫והמשקיעים איתו.‬
‫מותק, כרגע את רק צריכה להירגע, בסדר?‬
‫הבעיה היא שהוא חושב שאנחנו בטיול.‬
‫אבל אם יראה מישהו מאיתנו, אהיה בצרות.‬
‫לא, מותק, הוא לא יראה אותי. אל תדאגי.‬
‫אני צריך שתעשי בדיוק מה שאומר לך.‬
‫אני צריך את כולכם על הבמה תוך חמש דקות.‬
‫כולכם. בסדר?‬
‫- חמש דקות. - כן, אדוני.‬
‫ויסנטה.‬
‫מה נשמע? דיברת עם ג'נט?‬
‫היא בבית. שיכורה מאוד.‬
‫חרא. מה נעשה?‬
‫יש לנו חצי שעה להביא אותה לכאן.‬
‫- בסדר. - עוד ארבע דקות.‬
‫כן, אדוני.‬
‫נו?‬
‫אתה יודע לרכוב על אופנוע?‬
‫ערב טוב, בוגוטה.‬
‫יש לי רצון‬
‫יש לי זמן ושירים לשיר לך‬
‫יש לי סיפורים יש לי דברים לספר לך‬
‫והיום יש לי אותך ואת היד שלי‬
‫שאתן לך‬
‫ג'נט, את שומעת אותי?‬
‫את בטח מרגישה עכשיו כמו שאני הרגשתי לפני כמה שבועות.‬
‫היה לי בית, עסק,‬
‫אישה שהערצתי...‬
‫אישה שנמאס לה לחיות עם לוזר.‬
‫וזה הגיע לכך שהרגשתי שלא זקוקים לי בבית,‬
‫שאני מיותר,‬
‫שסתם הפרעתי לה.‬
‫היא אפילו התביישה בי.‬
‫הרגשתי אומלל.‬
‫תאמיני לי, זה היה נורא.‬
‫אני לא יודע...‬
‫אולי זו אינרציה, או העקשנות של אומברטו,‬
‫אבל הצטרפתי למקהלה בלי לצפות להרבה.‬
‫אבל עכשיו, אני מרגיש שאני חלק ממשהו,‬
‫שבאופן כלשהו, אני חשוב.‬
‫מצאתי מקום קטן בעולם.‬
‫אני יודע שזה לא יימשך לנצח, אך כל עוד זה נמשך,‬
‫אעשה הכול כדי לשמור עליו.‬
‫לכן באתי לכאן.‬
‫כי את חלק ממה שמחזיק אותי בחיים.‬
‫אני זקוק לזה יותר מאי פעם.‬
‫אני לא צריך יותר מזה.‬
‫ואני גם לא צריך פחות, ג'נט.‬
‫בבקשה תעזרי לי.‬
‫ותעזרי לעצמך.‬
‫אל תסתכלי אחורה אל העבר המצער‬
‫אל תסרבי לי אם יש לך אהבה‬
‫בואי ושבי לצידי תראי את השמש‬
‫שזורחת‬
‫יש לי רצון‬
‫יש לי זמן ושירים לשיר לך‬
‫יש לי סיפורים יש לי דברים לספר לך‬
‫והיום יש לי אותך ואת היד שלי‬
‫שאתן לך‬
‫יש לי רצון‬
‫בוס, מה קורה כאן?‬
‫ויסנטה לא התקשר.‬
‫- הם צריכים כבר להיות בדרך. - מה עם אנדרס ונינה?‬
‫למה הם לא נמצאים כאן הערב, לדעתך?‬
‫הם נסעו לקאלי, להופעה.‬
‫חייבים לבטוח באל.‬
‫שיהיה.‬
‫אני עוזב את כל מה שנתתי לך‬
‫אני הולך ועוזב את חיי כאן‬
‫ויסנטה, סליחה, אבל במהירות כזו, לעולם לא נגיע לשם.‬
‫אולי תיתן לי לנהוג?‬
‫תירגע. עם כל הקפה ששתיתי וכל המילים שאמרת לי,‬
‫אני ערה לגמרי.‬
‫בסדר, קדימה.‬
‫אל תדאג, אני יודעת לנהוג, אז אתה יכול להרגיש בטוח.‬
‫- אומברטו, אתם נכנסים עכשיו. - בסדר.‬
‫חבר'ה... סוף סוף.‬
‫קדימה, מהר.‬
‫תנו כל מה שיש לכם. בהצלחה.‬
‫מקהלת הגוספל, להיכנס.‬
‫השירים שלי נודדים‬
‫מעבר לרוח‬
‫רגשות הפכו לקינה‬
‫איתותים בעשן‬
‫שאת לא עונה להם‬
‫אבל אני אתעקש עד שתחזרי‬
‫שלחתי לך הודעה בבקבוק‬
‫שאבדה בים האדישות שלך‬
‫אני יודע שזו אשמתי אם את לא אוהבת אותי‬
‫איך אגרום לך להבין?‬
‫הלוואי שתקבלי את ההודעה‬
‫כדי לומר לך שאני מתחרט‬
‫שאני מבקש את סליחתך שאני לא יכול לשכוח אותך‬
‫הלוואי שההודעה תגרום לך לשקול שוב‬
‫והלוואי שהיא תשכנע אותך לחזור‬
‫אני מיואש כל יום אני מתגעגע אלייך יותר‬
‫ולו יכולתי לדבר אלייך בטלפתיה‬
‫היית יודעת כמה אני יכול לאהוב אותך‬
‫אילו הרגשות שלי יכלו להגיע אלייך‬
‫היה לך קל לסלוח לי‬
‫הלוואי שתקבלי את ההודעה‬
‫כדי לומר לך שאני מתחרט‬
‫שאני מבקש את סליחתך שאני לא יכול לשכוח אותך‬
‫הלוואי שההודעה תגרום לך לשקול שוב‬
‫והלוואי שהיא תשכנע אותך לחזור‬
‫אני מיואש כל יום אני מתגעגע אלייך יותר‬
‫אני מדבר מעומק ליבי‬
‫לוחץ על הפצע‬
‫שפצעת בליבי כשעזבת‬
‫הלוואי שתקבלי את ההודעה‬
‫כדי לומר לך שאני מתחרט‬
‫שאני מבקש את סליחתך‬
‫שאני לא יכול לשכוח אותך‬
‫הלוואי שההודעה תגרום לך לשקול שוב‬
‫והלוואי שהיא תשכנע אותך לחזור‬
‫אני מיואש‬
‫כל יום אני מתגעגע אלייך יותר‬
‫שאני לא יכול לשכוח אותך‬
‫הלוואי שתקבלי את ההודעה‬
‫כדי לומר לך שאני מתחרט‬
‫שאני מבקש את סליחתך‬
‫שאני לא יכול לשכוח אותך‬
‫הצלחנו!‬
‫הצלחנו, אימא. הצלחנו.‬
‫- הצלחנו. - אני מתרגשת.‬
‫ראיתם שזה אפשרי? זה נהדר.‬
‫תעשו לי טובה.‬
‫אולי תסבירו לי למה אתם חוגגים?‬
‫אני ממש לא מבין.‬
‫מה אתם חוגגים? זו הייתה הופעה מחורבנת.‬
‫הקצב שלכם היה רע, נכנסתם באיחור, וכולם נתנו הופעה מוגזמת.‬
‫זה היה זוועה!‬
‫ברכותיי, חבר'ה! הייתם נהדרים! ממש אהבתי!‬
‫אני אוהב את כולכם מאוד.‬
‫אני אוהב מאוד את כולכם ואני אסיר תודה.‬
‫תודה לך, מאסטרו.‬
‫ברכותיי.‬
‫- תודה. - תודה שאתה מעריך את עבודתנו.‬
‫אתם מאמינים לו?‬
‫- הוא האומן. - אתם יודעים למה הוא אומר את זה?‬
‫כי הוא נרגש מהמופע. ומפני שהוא חש רחמים.‬
‫אבל זה לא עובד עליי.‬
‫אל תתחילו עדיין בחגיגות.‬
‫אני לא אסבול אפילו טעות אחת נוספת.‬
‫אני לא נותן הזדמנויות שניות, ואני לא חש רחמים.‬
‫לא. אני לא חש אותם בכלל.‬
‫אתם עוד תראו מי אני.‬
‫"אתם עוד תראו מי אני."‬
‫- מה שלומך? - טוב, תודה.‬
‫- איך היה הטיול שלכם? - טוב מאוד.‬
‫הצלחת לסדר את העניינים עם אנטוניו?‬
‫עלינו על מסלול טוב.‬
‫אתם על מסלול טוב. זה מצוין.‬
‫היית מאמינה שצפיתי במופע?‬
‫ונראית נהדר עם המשקפיים הכהים והשיער המתולתל.‬
‫לא סיפרתי לך כי לא ידעתי איך תגיב.‬
‫לא ידעתי אם זה יצליח.‬
‫אך אם לומר את האמת,‬
‫אני שמחה להיות חלק מהמקהלה.‬
‫כל כך שמחה, שלו נאלצתי לבחור בין המקהלה לבין החברה הזו,‬
‫שעשיתי כל כך הרבה עבורה, הייתי בוחרת במקהלה.‬
‫אז אקבל בהבנה אם תדרוש ממני מכתב התפטרות.‬
‫אני רק מבקשת שתרשה לי להציג את ההצעה ששלחתי לך.‬
‫זה הדבר האחרון שאבקש ממך.‬
‫אני חייבת את זה לכל העמיתים שלי.‬
‫לא, רק רציתי לברך אותך.‬
‫אהבתי את המופע.‬
‫ובנוסף, רוסאריו, לא צריך להציג שום דבר.‬
‫קראתי את הצעתך והיא מצאה חן בעיניי.‬
‫היועצים עוזבים היום אחר הצוהריים‬
‫ואנחנו נתקן הכול בלי לפטר אף אחד.‬
‫אני חושב שלפעמים... לא, לא לפעמים. את תמיד צודקת.‬
‫אנחנו חייבים לאנשים האלה הרבה.‬
‫ואני חושב שצריך להפוך אותם לחלק מהפתרון.‬
‫תודה.‬
‫טוב. מה שאספר לך עכשיו חייב להישאר בין שנינו.‬
‫שמעתי שכנראה נצא למסע הופעות ברחבי המדינה.‬
‫אתה צוחק עליי.‬
‫אפילו קיבלנו הזמנות לנסוע לארה"ב. מה תגיד על זה?‬
‫אני לא מאמין לך.‬
‫מה קורה כאן?‬
‫אומברטו?‬
‫נעים מאוד.‬
‫אני בטוח שלא הייתם מודעים לכך שהיופי הזה‬
‫ישב בכלא במשך שנתיים‬
‫על פשעים של גנבה ומרמה.‬
‫והוא השתחרר בגלל חוסר יעילות של המערכת המשפטית.‬
‫אך החשוב מכול הוא שבמהלך שהותו ב"אוניברסיטה",‬
‫היהלום הזה צבר אוסף של חובות.‬
‫חובות שאפשרו לו חיים נוחים.‬
‫חובות שהוא לא שילם, ואם לא ישלם, הם יעלו לו בחייו.‬
‫אז עכשיו,‬
‫ישנן שתי אפשרויות.‬
‫האחת,‬
‫שכולכם תשלמו‬
‫עבור היהלום הזה,‬
‫או שתצטרכו למצוא גבר שחור אחר בשביל המקהלה.‬
‫כי אנחנו נמחק את הבחור הזה מעל פני האדמה.‬
‫מה אתם אומרים?‬
‫אני לא יודע איך, אבל אשלם לך את החוב, בסדר?‬
‫אני נשבע בסאן פאצ'ו.‬
‫מה שאתה צריך זה להשיג את הכסף שאתה חייב.‬
‫מה שנתתי לך יעזור לך למשוך זמן, אך לא יפתור את הבעיה.‬
‫אני יכול להישאר במקהלה?‬
‫מועד התשלום הוא גם מועד סיום העונה.‬
‫אראה מה אפשר לעשות.‬
‫איזה בלגן, חבר.‬
‫ויקו,‬
‫אז אתה מכיר את העולם התחתון?‬
‫כי אני צריך מישהו שיעשה לי טובה‬
‫ואני מוכן לשלם.‬
‫נמאס לי שכולם מתייחסים אליי כאל אידיוט.‬
‫בדיוק הייתי בתחנת המשטרה.‬
‫הם עצורים על תקיפה.‬
‫למה?‬
‫הם היכו את האיש שנפגש עם אשתו של ויסנטה.‬
‫ידעתי.‬
‫ידעתי שהלבנבן הזה יעשה לנו בעיות.‬
‫אנשים כמוהו תמיד מפשלים. והוא פישל.‬
‫לא, ריצ'רד. לא ארשה שתדבר כך על ויסנטה.‬
‫שכחת שהכרזת עליו בעצמך כשחור.‬
‫אימא, זה בכלל לא קשור לזה.‬
‫תפסיק עם התירוצים. נדבר על זה אחר כך.‬
‫תשמעו, זה לא החינוך שהוא קיבל ממני.‬
‫- אימא, אבל את יודעת ש... - די. תירגע.‬
‫נינה ואנדרס יחליפו הערב את ויקו ואת ויסנטה‬
‫בזמן שננסה לפתור את הבלגן.‬
‫סליחה שאני אומר,‬
‫אבל זה יהיה תירוץ מושלם עבור הלבן הזה, מריו,‬
‫כדי להעיף אותנו מהמקהלה.‬
‫למה?‬
‫הוא צריך מקהלה והוא יקבל מקהלה.‬
‫- אל תגידו שלא הזהרתי. - בבקשה, בואו נתחיל בחזרה.‬
‫אומברטו, בוא.‬
‫תגיד לי,‬
‫- אתה חושב שאני מטומטם, נכון? - לא, אדוני.‬
‫אתה חושב שלא הבחנתי שחסרים לך שני אנשים?‬
‫היו להם בעיות משפחתיות והם לא יכלו להגיע.‬
‫מה?‬
‫היו להם בעיות משפחתיות והם לא יכלו להגיע.‬
‫בעיות משפחתיות.‬
‫אז, אם אבא של מישהו הסתבך ברשת דייגים,‬
‫או אם הקאנו של אימא של מישהו טבע, זו הבעיה שלי? לא שלך?‬
‫והפתרון הוא לסכן את המופע ולהתחיל לאלתר.‬
‫אדון מריו, אנדרס ונינה הם זמרי גוספל.‬
‫ובנוסף, הם היו איתנו כל הזמן. הם מכירים את המופע.‬
‫- הם מקצוענים... - די.‬
‫תקשיב לי, אומברטו.‬
‫אילו המפיקים רצו זמרים מקצועיים,‬
‫היו לנו כאן זמרים מקצועיים. אבל אנחנו צריכים ניצבים.‬
‫וזה מה שהם, ניצבים. ולכן אתה נמצא כאן.‬
‫אז אני צריך את אותה המקהלה‬
‫או שזו תהיה הפעם האחרונה שכף רגלכם תדרוך על במה.‬
‫- זה ברור? - כן, אדוני.‬
‫ברור לחלוטין, אדון מריו.‬
‫מה נשמע? כן. אני כאן עם האיש המיותר הזה.‬
‫ואז באה המשטרה ואמרו לנו שעורך דין שחרר אותנו בערבות.‬
‫- התהליך עדיין... - תלוי ועומד.‬
‫אבל שחררו אותנו.‬
‫עורך דין?‬
‫מאיפה השגתם עורך דין?‬
‫זה הדבר הכי מוזר. לא התקשרנו לאף אחד.‬
‫אז איך, חבר?‬
‫- אין לי מושג. - רוח הקודש.‬
‫אני קראתי לו אתמול בלילה והוא ארגן את זה.‬
‫זה יפה מצידך, גברת לורנזה. אני שמחה שאתם בסדר.‬
‫- תודה. - מה, לעזאזל, עבר לכם בראש?‬
‫איך יכולתם להסתובב ולהתנהג כמו בריונים?‬
‫לא חשבתם עלינו?‬
‫תעשו מה שאתם רוצים עם החיים שלכם, זה לא מעניין אותי.‬
‫אבל, למרבה הצער, בשביל המופע, אנחנו חייבים לשמור על הרכב קבוע של הקבוצה.‬
‫אז אני מבקש מכם, עד לסיום העונה,‬
‫תעשו מאמץ לנהוג באחריות.‬
‫אחר כך, כולכם יכולים ללכת לעזאזל. ואני מקווה לא לפגוש אתכם שוב לעולם.‬
‫הכול הלך טוב מאוד, כמו תמיד.‬
‫כן, אומברטו ממש רתח על ויסנטו ועל ויקו.‬
‫הם הגיעו ממש ברגע האחרון.‬
‫דרך אגב, עדיין לא הודיתי לך על מה שעשית.‬
‫הצלת את חיינו.‬
‫העונג כולו שלי, אהובתי.‬
‫בסדר, אבל מה הם אמרו לך?‬
‫שזו הייתה התערבות של רוח הקודש. מה תגיד על זה?‬
‫אה, כן? זה התואר החדש שלי?‬
‫זה מוצא חן בעיניי. לא אגבה תשלום על השירות המשפטי,‬
‫אבל את חייבת לי את סכום הערבות.‬
‫אשלם לך כשאגיע הביתה.‬
‫יש לי כמה רעיונות שימצאו חן בעיניך.‬
‫נשמע טוב מאוד.‬
‫- נשיקות. - בסדר, מותק.‬
‫נתראה בקרוב, עורך הדין האהוב עליי.‬
‫נדבר אחר כך.‬
‫תחתום על זה. כאן. יופי.‬
‫- שאלוהים יחזיר לך טוב. - תודה.‬
‫- תודה רבה לך. - לא, תודה לך.‬
‫- תודה. - תודה.‬
‫וזה לא מעט.‬
‫אני מצטער, אבל אין לי מה לתת לך.‬
‫אני חייב להפחית את החוב שלך לג'נט ואת החוב שלך כלפיי.‬
‫אתה רוצה לדבר איתה?‬
‫לא. נשאיר את זה כך. תודה.‬
‫ויקו.‬
‫סיוע לשעת מצוקה.‬
‫תראה בזה בונוס.‬
‫ואל תספר לאף אחד.‬
‫תודה.‬
‫בנים, בנות.‬
‫בזכותכם, המופע הזה‬
‫לא רק שהתקיים, הוא גם הצליח.‬
‫אז אני רוצה שתמחאו לעצמכם כפיים עכשיו.‬
‫ויש לי גם חדשות שישמחו אתכם.‬
‫ממש עכשיו חתמנו חוזה עם התיאטרון העירוני של מדיין‬
‫והם רוצים אותנו לחודש בעיר האביב הנצחי.‬
‫ועוד דבר אחד, אני רוצה...‬
‫שתיתנו מחיאות כפיים למקהלת הגוספל שלנו,‬
‫שנפרדת מאיתנו היום. זו הייתה ההופעה האחרונה שלהם.‬
‫מחיאות כפיים של פרידה.‬
‫אדון מריו, תראה.‬
‫תגיד... אנחנו לא נופיע במדיין?‬
‫בדיוק. אתם לא באים איתנו.‬
‫בבקשה, תבינו, אנחנו לא יכולים להוציא הון‬
‫על הסעות,‬
‫מלונות, אוכל, כי אתם אוכלים כמויות עצומות,‬
‫בכל יום, כשאנחנו יכולים למצוא אנשים שם, במדיין,‬
‫שיעשו את אותה העבודה.‬
‫בבקשה, תבינו דבר אחד.‬
‫אתם לא מקהלה.‬
‫אתם ניצבים.‬
‫וניצבים אפשר למצוא בכל מקום.‬
‫תיהנו מההופעה האחרונה שלכם.‬
‫היום אני חש כאב, בדיוק כאן... שלום.‬
‫אני אחטיף לו...‬
‫- מה זה? - זה שום דבר, אדון מריו.‬
‫תודיע לי אם תצטרך עזרה.‬
‫נדבר על זה בינינו.‬
‫נחכה שכל השאר ילכו.‬
‫אתה לא עושה את זה.‬
‫מר אומברטו, חייבים לעשות משהו. אנחנו ניתן לזה לקרות?‬
‫אנחנו חלק מהמופע הזה.‬
‫אנחנו חלק חשוב, אמרת את זה בעצמך.‬
‫ניתן למטומטם הזה לעשות לנו עוול כזה?‬
‫הוא רוצה שנחשוב שאנחנו סתם תולעים.‬
‫יש לנו אחריות כלפי מר ספדה, שהוא אדם כל כך טוב.‬
‫אנחנו לא יכולים לנטוש אותו.‬
‫- מה נעשה? הם לא רוצים אותנו. - בואו נדבר איתו.‬
‫גברת לורנזה, עכשיו זו לא שאלה‬
‫של רצון טוב, אלא שאלה של כסף.‬
‫אז מה? נוותר ולא נעשה כלום?‬
‫אנחנו נוסעים למדיין.‬
‫נגיע למדיין על חמור, או במכונית, או בקאנו, נעשה כל מה שצריך.‬
‫בן דוד שלי גר שם, הוא יוכל לארח ארבעה מאיתנו...‬
‫והדוד שלי גר בחרדין. לא בדיוק במדיין, אבל קרוב לשם.‬
‫ויש לו חווה. נוכל לאכסן שם עוד כמה אנשים. יש מקום.‬
‫- באמת? - כן.‬
‫אנשים, בחייכם, חכו רגע.‬
‫גם אם נחליט לנסוע באוטובוס, אין לנו כסף לכרטיסים.‬
‫ומה עם אוכל?‬
‫אולי ננסה לגייס תרומות? לא יודעת, הגרלה, שוק, יריד...‬
‫משחק בינגו. אני אוכל לעשות תספורות בחינם.‬
‫אני יכולה לשיר.‬
‫אני לא יודע מה לי יש לתרום, אבל אעשה כל מה שיידרש.‬
‫עכשיו אנחנו מדברים.‬
‫- אז... - אומברטו?‬
‫בסדר.‬
‫אנחנו לא עניים.‬
‫ואנחנו לא מתים. אז מדיין, הנה אנחנו באים.‬
‫- בסדר? - טוב.‬
‫- גברת לורנזה, בואי איתי. - כן, אתם דיפלומטיים מאוד.‬
‫בטח...‬
‫- ...היא טובה מאוד. כשהיא תבוא... - מר אנדרס.‬
‫אפשר להחליף איתך כמה מילים?‬
‫לא, אנחנו צריכים לצאת.‬
‫מר אנדרס, סליחה...‬
‫אנחנו מבינים שבשל אילוצי תקציב עבור ההופעות במדיין,‬
‫יהיה קשה לצרף אותנו לנסיעה שלכם.‬
‫בלתי אפשרי. כן, חבל.‬
‫יש לנו הצעה.‬
‫אנחנו יכולים לנסוע למדיין ולהגיע להופעות שם‬
‫עבור אותו סכום ששילמת לנו כאן, בבוגוטה.‬
‫לא.‬
‫אנחנו לא רוצים להישמע שחצנים, אבל המופע זקוק לנו.‬
‫ואנחנו לא רוצים לנטוש אותך עכשיו.‬
‫טוב... אני חושב שזה רעיון נהדר! זה ממש אדיר, מריו. היית מאמין?‬
‫ונוכל לעזור להם לשלם על הנסיעה כך שתוכלו להיות איתנו במדיין.‬
‫- תודה. - אין בעד מה.‬
‫תודה לך, אדון מריו. תודה רבה.‬
‫- מריו. - באמת תודה, מר אנדרס.‬
‫תודה, שאלוהים יברך אותך.‬
‫חבר'ה, אנחנו נוסעים למדיין.‬
‫אנחנו נוסעים למדיין!‬
‫משקאות‬
‫ברוכים הבאים קזינו‬
‫טארוט מאדאם טוטו‬
‫גבירותיי ורבותיי,‬
‫לא יכול היה להיות טוב מזה.‬
‫זו הייתה הצלחה ענקית. אנחנו נוסעים למדיין.‬
‫שוב.‬
‫שוב. אני חייב ללמוד את השיר עד שנגיע למדיין.‬
‫- אתם רוצים לאכול משהו? - כן.‬
‫בסדר, עוד מעט נעצור למנוחה.‬
‫- מצוין! - בסדר?‬
‫בסדר, אבל אנחנו לא נתעכב הרבה, טוב?‬
‫העצב נשטף במי הים‬
‫הכול בסדר‬
‫העצב נשטף במי הים‬
‫הכול בסדר‬
‫העצב נשטף במי הים‬
‫אומברטו, מה נעשה?‬
‫הם קרובים אלינו מאוד.‬
‫אין כאן כלום, בוס.‬
‫- מה? - לא מצאתי כלום.‬
‫אתם יודעים איפה הכסף?‬
‫קדימה! איפה הכסף?‬
‫כבר אמרתי לך.‬
‫ויקו לקח את הכסף.‬
‫אני חייב להתנצל, בעיקר בפני הגברות,‬
‫על המצב המביך הזה.‬
‫זה לא תלוי בי. יש לי מחויבויות, אתם מבינים?‬
‫אני צריך לדעת איפה החבר שלכם, ויקו.‬
‫מישהו יודע במקרה לאן הוא הלך?‬
‫אתם יודעים מה יקרה אם לא אמצא את ויקו?‬
‫אתם יודעים מה יקרה?‬
‫ייתכן שאיאלץ לפרוש.‬
‫אבל ייתכן שאיאלץ לפרוש בארון.‬
‫אלוהים.‬
‫בחור מסכן.‬
‫אתם לא יודעים עליי שום דבר. אני גבר נשוי.‬
‫יש לי שתי בנות שלומדות בקולג'.‬
‫שתי הבנות שלי, ובלעדיי, מי ישלם על הלימודים שלהן?‬
‫אתם חייבים להבין כמה זה מכאיב לי.‬
‫אשתי לא יכולה לעבוד, ואם אני לא אעבוד, מי ישלם עבור הקולג'?‬
‫זה כואב.‬
‫די, בוס, תתעודד.‬
‫אני אבקש טובה מכולכם.‬
‫- לא. - לא!‬
‫- רגע. - ממש לא נעים לי לעשות את זה.‬
‫אם לא תגידו לי איפה ויקו, איאלץ להרוג אתכם בזה אחר זה.‬
‫איזו ברירה יש לי?‬
‫- תוריד אותו. - בבקשה תגידו לי...‬
‫ממש לא נעים לי, אבל אם לא תגידו לי, איאלץ...‬
‫לא, הוא בפלמירה!‬
‫הוא בפלמירה. הוא אמר שהוא צריך לבקר שם קרובי משפחה.‬
‫אבל איפה בפלמירה? פלמירה גדולה.‬
‫תשאל על משפחת גרה, כולם מכירים אותם.‬
‫הוא אמר שאימא שלו חולה, הוא נסע לבקר אותה.‬
‫- כדי לנצל... - אם אתם משקרים לי...‬
‫או אם אחד מכם משקר לי.‬
‫אני נשבע באשתי, מר גוס.‬
‫תראה, גם אני איש משפחה. יש לכם מכונית.‬
‫אם תמהרו, תצליחו לתפוס אותו. נשבע.‬
‫אני נשבע באלוהים ובבנות שלי,‬
‫- אם אתה משקר... - לא.‬
‫אל תגרום לי להרוג אחד מכם כדי להוכיח את רצינותי.‬
‫- לא. - למה שלא תהרוג אחד מהם?‬
‫לא.‬
‫- מר גוס! - אתה לא צריך להרוג אף אחד, גבר.‬
‫חבר'ה, בואו נזוז. מהר, בבקשה.‬
‫לא ייאמן שזה קורה לנו.‬
‫אני דואגת לוויקו. הם נראים אנשים רעים מאוד.‬
‫רעים?‬
‫ויסנטה, למה הסגרת אותו כך?‬
‫איבדנו את החבר שלנו ממילא.‬
‫אבל לא היינו צריכים לשלוח בעקבותיו בריונים.‬
‫אז מישהו מאיתנו צריך לשלם על כך?‬
‫- ריצ'רד, אל תהיה טיפש. - תירגעו.‬
‫- תירגעו! - מספיק, משפחה, תירגעו.‬
‫ויקו לא נוסע לפלמירה או לתחנת האוטובוס, או לשום מקום.‬
‫הוא בסדר גמור.‬
‫רוצים לראות את ההודעה שהשאיר לנו?‬
‫ויסנטה ואומברטו יוכלו לספר לכם למה נאלצתי לעזוב אתכם.‬
‫אבל אם אתם צופים בסרטון הזה, בוודאי...‬
‫נתקלתם באנשים שרודפים אחריי.‬
‫ראשית, ברצוני להתנצל על כל הצרות,‬
‫ואני רוצה לומר לכם, שעבור מישהו כמוני,‬
‫שמעולם לא היה לו מישהו או משהו בחייו, אתם...‬
‫הדבר הטוב ביותר שקרה לי.‬
‫לא ידעתי...‬
‫לא ידעתי מה זה לאהוב מישהו, או להיות אהוב,‬
‫ואתם נתתם לי את ההזדמנות הזו.‬
‫אני מקווה שדרכינו יצטלבו שוב.‬
‫אך לעת עתה עדיף שאשמור על מרחק.‬
‫ויסנטה יודע איפה הכסף, אז...‬
‫אל תדאגו בקשר לזה.‬
‫בהצלחה עם אדון מריו, ואני יודע שאומברטו ימצא פתרון‬
‫לכך שאני לא נמצא.‬
‫ג'נט...‬
‫חבקי את הילדה בשבילי.‬
‫וטפלי בה.‬
‫טפלי בה טוב. תדאגו זו לזו.‬
‫תמיד אשא את כולכם בליבי.‬
‫שמרו על עצמכם, בסדר?‬
‫הלו?‬
‫כן, זה אני.‬
‫חשבתי שהערמנו על האנשים האלה.‬
‫כך חשבנו.‬
‫אבל כרגע הם אמרו לי שוויקו בידיהם.‬
‫ושאם לא נביא להם את הכסף מיד, הם יהרגו אותו.‬
‫- אני לא יודע. אולי הם טומנים לנו מלכודת. - לא.‬
‫ניסיתי להתקשר אליו והוא לא ענה.‬
‫חייבים להתקשר למשטרה. זה הפתרון היחיד.‬
‫הם הזהירו אותי לא לעשות זאת.‬
‫אנחנו לא יכולים להסתכן. הם יפגעו בילד.‬
‫צריך ללכת אליהם ולהבין מה הם רוצים.‬
‫גברת לורנזה...‬
‫אנחנו חייבים ללכת?‬
‫כן, לא ניתן לך לעשות את זה לבד, נכון?‬
‫האחרים יכולים להישאר איפשהו, אבל אנחנו באים איתך.‬
‫ובכן, זה לא כל הכסף שציפיתי לקבל, אבל לא נעים לי שהצקתי לכם.‬
‫ואני אשמח לקבל את הרכב שלכם.‬
‫איפה ויקו?‬
‫לך תביא את השחור.‬
‫אני רוצה להודות לכם,‬
‫בשמי ובשם בנותיי, על הסולידריות שלכם.‬
‫באמת, הצלתם את חיינו.‬
‫מה הבנות לומדות?‬
‫הגדולה לומדת משפטים. היא רוצה לרוץ לקונגרס.‬
‫הצעירה לומדת קרימינולוגיה.‬
‫היא רוצה להיות פרקליטת מחוז ביום מן הימים.‬
‫אתה ודאי גאה.‬
‫אני גאה מאוד, היא המצטיינת בכיתתה.‬
‫הפחדת אותי כמעט למוות.‬
‫סליחה, אבל סוף טוב...‬
‫עושה אותי רגשן.‬
‫נו? מה נעשה?‬
‫ניסע למדיין לעשות את העבודה שלנו.‬
‫אימא, את לא קולטת שנשארנו בלי כסף? ובלי מכונית, שלא לדבר על זמן.‬
‫הם בטח מתחילים עכשיו את החזרה.‬
‫אין לנו דרך להגיע לשם.‬
‫אתה בטוח שתצליח?‬
‫לעולם לא.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫מדיין‬
‫- כן. שם. - מריו.‬
‫- אדוני. - מה נשמע?‬
‫אצלי הכול טוב, אדוני. אבל המקהלה לא הגיעה.‬
‫המקהלה הארורה לא הגיעה. הזהרתי אותך, אדוני.‬
‫הם אפילו לא התקשרו.‬
‫הם לא עונים להודעות שלי. כלום.‬
‫- אולי קרה להם משהו? - כמובן.‬
‫הם מצאו עבודה במקום אחר, בשכר גבוה יותר.‬
‫הם כאלה. הזהרתי אותך, אדוני.‬
‫כמה חבל, באמת חיבבתי אותם. הם היו טובים.‬
‫אל תדאג, מאסטרו. כבר הצלחתי לארגן לנו קבוצה במדיין.‬
‫מקצועיים יותר, ובאותו המחיר. ובריאים הרבה יותר.‬
‫לאנשים ההם היו הרגלים רעים.‬
‫הם היו אנשים רעים. ראית את הקעקועים שלהם?‬
‫גברים עם עגילים, והשיער שלהם...‬
‫בסדר, מריו. בסדר.‬
‫חבר'ה, אני צריכה להתוודות.‬
‫אני לא מזכירה.‬
‫אני מנהלת בחברה רב לאומית,‬
‫ואני נשואה לעורך דין מצליח מאוד, ש...‬
‫שחרר את ויקו ואת ויסנטה מהכלא.‬
‫המשרד שלו נותן ייעוץ משפטי למופע שבו אנחנו משתתפים.‬
‫אתם לא מאמינים לי?‬
‫כן, אנחנו מאמינים לך. כבר ידענו את זה.‬
‫שמעתי אותך במקרה בערב של התקרית עם ויקו ועם ויסנטה.‬
‫וסיפרתי להם הכול.‬
‫- למה לא אמרתם לי כלום? - זה לא נראה לנו נחוץ.‬
‫פשוט, תראי...‬
‫בקבוצה הזו, לא משנה מאיפה הגעת.‬
‫כבר לא אכפת לנו מהכסף,‬
‫ומכל הדברים הטיפשיים שחשובים כל כך לרוב האנשים.‬
‫מה שמאחד אותנו הוא השמחה בלהיות יחד.‬
‫את מבינה? אנחנו יודעים שלא נשנה את העולם, אבל...‬
‫כולנו השתנינו במהלך התקופה הזו.‬
‫וזה כל מה שאנחנו צריכים.‬
‫זו לורנזה שלי!‬
‫הצלחתי להיפטר מהם.‬
‫לא.‬
‫לא!‬
‫לא. היה לנו הסכם, ואתם לא הגעתם. לכו מכאן.‬
‫הגעתם לכאן לחינם. תחזרו.‬
‫כבר ערכנו את החזרה עם אנשים אחרים. זה הלך מצוין.‬
‫אדון מריו, אנחנו מבינים מצוין את מה שאמרת לנו,‬
‫אבל עשינו מאמץ אדיר להצליח ולהגיע לכאן.‬
‫עברנו גיהינום.‬
‫ואם תחליט שאנחנו לא יכולים להופיע‬
‫מפני שלא השתתפנו בחזרה,‬
‫נקבל את זה, כי, אחרי הכול, אתה המנהל.‬
‫אתה אלוהים.‬
‫אבל אם זה מה שעומד לקרות, לפני שנלך מכאן,‬
‫אני, באופן אישי, אשאיר את פרצוף הדג שלך‬
‫כשהוא מסתובב על השולחן כמו תקליט ויניל ישן.‬
‫כדי שלא תשכח לעולם לנהוג בכבוד בניצבים.‬
‫- אבטחה. - רודן!‬
‫- אבטחה! - סארדאנאפאלוס.‬
‫- חבר'ה, הצלחתם להגיע. - מר אנדרס.‬
‫- זו הייתה העסקה, מר אנדרס. - טוב מאוד. תודה לכם.‬
‫מאסטרו, הם איימו עליי במכות.‬
‫הם אמרו דברים איומים על הפרצוף שלי.‬
‫- אני לא מרגיש טוב. - יודעים מה?‬
‫זה נהדר שהגעתם. אני מרגיש טוב יותר כשאתם על הבמה.‬
‫אז תודה רבה לכם. תיהנו. אני שמח שאתם כאן.‬
‫- תודה, מר אנדרס. - קדימה.‬
‫- מספיק עם זה. - אני מרגיש רע, אדוני.‬
‫חבר'ה, למקומות שלכם. קדימה.‬
‫עזבו אותי.‬
‫עזבו אותי. אל תיגעו בי.‬
‫תודה רבה, מדיין. אנחנו מופיעים כאן באהבה.‬
‫בשיר הבא יש מסר של אהבה וסליחה,‬
‫והוא נקרא "ההודעה".‬
‫אחת, שתיים, שלוש, ארבע.‬
‫מה קרה?‬
‫- מה קרה? - מה קרה?‬
‫מריו, מה קרה?‬
‫מה קרה?‬
‫מה את עושה?‬
‫מה קורה כאן? מה המקהלה הזו עושה? מה...‬
‫- בואו נצטרף. - כן.‬
‫בלי פחד‬
‫אלוהים.‬
‫הפעם הם באמת עשו את זה.‬
‫אני יכול‬
‫בזכותך‬
‫גיליתי‬
‫שאני יכול לחיות‬
‫בלי פחד‬
‫את גורמת לי להרגיש שלמרות שהשמיים אפורים‬
‫אני יכול‬
‫חלומות יוצרים אנשים גדולים‬
‫יוצרים אנשים טובים‬
‫שמשיגים ניצחונות גדולים שרגליהם נשארות על הקרקע‬
‫העולם הזה שאנו מכירים לא ברור אם אי פעם ייגמר‬
‫אבל בזמן שיש לי כאן אני חייב לאהוב ולומר לך‬
‫שבזכותך כבר גיליתי‬
‫שאני יכול לחיות בלי פחד‬
‫כן, את גורמת לי להרגיש‬
‫שלמרות שהשמיים אפורים אני יכול‬
‫- הכול בסדר - כמו השמש של הבוקר‬
‫- שמאירה דרך החלון - העצב נשטף‬
‫- במי הים - שנוגעים בפניי וזורמים‬
‫טיפות גשם על חלוני‬
‫מי הים‬
‫הכול בסדר העצב נשטף‬
‫במי הים‬
‫הכול בסדר‬
‫- הכול בסדר - העצב נשטף‬
‫- העצב נשטף - במי הים‬
‫הכול בסדר‬
‫העצב נשטף במי הים‬
‫הכול בסדר‬
‫העצב נשטף במי הים‬
‫הכול בסדר‬
‫העצב נשטף במי הים‬
‫הכול בסדר‬
‫העצב נשטף במי הים‬
‫באמת תתחייב אליי כמו גבר רציני?‬
‫תמשיך לאהוב ולקבל את לילי?‬
‫תפתור את כל הבעיות המשפטיות שלך ותמצא עבודה קבועה?‬
‫ומעבר לזה,‬
‫תוכל לאהוב אותי כפי שאני?‬
‫מבולגנת,‬
‫קצת חמת מזג.‬
‫קצת.‬
‫אם אתה רוצה שאתן לך הזדמנות, תענה כן על כל הנ"ל.‬
‫בלי יוצא מן הכלל.‬
‫אוכל לחשוב על זה קצת?‬
‫לא.‬
‫היי.‬
‫כן.‬
‫"כן" על הכול.‬
‫- מטומטם. - את הבוס.‬
‫זו ההזדמנות האחרונה שלך.‬
‫- אל תבזבז אותה. - לא אבזבז. מבטיח.‬
‫נכון שהם זוג ממש נהדר?‬
‫- את צוחקת עליי, אימא. - מה?‬
‫זה הכול העמדת פנים. הם צריכים לטפל בכל כך הרבה דברים.‬
‫בעיקר הוא.‬
‫כן. אני בטוח שהוא יגיע לכלא במוקדם או במאוחר.‬
‫לא בהכרח.‬
‫בעלי קרא את התיק שלו‬
‫והוא חושב שיש אפשרות‬
‫שיקבל עונש על תנאי, אם יבטיח להתנהג יפה.‬
‫ונשוחח עם המומחה לזכויות במשפחה במשרד שלו‬
‫כדי שיטפל בתיק המשמורת על הבת של ג'נט.‬
‫לדעתי יש סיכוי טוב שהיא תנצח.‬
‫הם יודעים את זה?‬
‫למה את חושבת שהם שמחים כל כך? כרגע אמרתי להם את זה.‬
‫- את מלאך. - לא.‬
‫אני נשואה לעורך הדין הטוב ביותר והאדם הטוב ביותר בעולם.‬
‫האדם שהזכיר לי שכדי להיות מאושרת בחיים‬
‫לא חייבים תמיד להתחרות על הצלחה.‬
‫ושהדברים הפשוטים צריכים להזכיר לנו שאנחנו לא חייבים להגיע ראשונים,‬
‫אנחנו רק חייבים להגיע.‬
‫אח קטן, תודה לך.‬
‫בזכותכם, בעיקר בזכותך,‬
‫שהצטרפת אליי ראשון, לא אכזבתי את מילנה.‬
‫איפה שהיא לא תהיה,‬
‫אני יודע שהיא מתגאה במקהלה הזו ובמה שעשינו.‬
‫אתה צודק. אולי היא הייתה המלאך השומר שלנו.‬
‫אני משוכנע בכך.‬
‫ואני זה שצריך להודות לך.‬
‫כי במשך כל חיי, התאמצתי לשמח אנשים אחרים.‬
‫ואחרי ההרפתקה הזו, אתה יודע מה אני חושב?‬
‫שאני כבר לא רוצה להיות מעצב השיער הטוב ביותר,‬
‫או הרקדן הטוב ביותר, או השחקן הטוב ביותר.‬
‫אני לא רוצה לנסות להיות אומן. אתה יודע מה אני רוצה?‬
‫אני רוצה לעשות מה שבא לי, את מה שהלב שלי אומר לי לעשות.‬
‫ולא משנה אם אני הטוב ביותר או לא. וזה בזכותך.‬
‫תודה.‬
‫הקהל היה מרוצה מספדה, מהנגנים, מההופעה,‬
‫ובמידה מסוימת, מהמקהלה.‬
‫גם אני רוצה להודיע משהו. נפגשנו עם אנשי עסקים מארה"ב‬
‫שרוצים שנופיע במיאמי ובניו יורק.‬
‫הפעם, המקהלה...‬
‫תראו, בואו נבהיר,‬
‫אומר זאת בשפה שלכם.‬
‫להתראות‬
‫הכול בסדר‬
‫העצב נשטף במי הים‬
‫ככה.‬
‫תודה רבה על המידע החשוב.‬
‫נצטרך לקבל את התאריכים בהקדם האפשרי‬
‫כי להגיע למיאמי ולניו יורק יהיה קשה יותר מלהגיע למדיין.‬
‫בעזרת האל, אידיוט.‬
‫אבל אנחנו נגיע לשם, בדרך זו או אחרת.‬
‫הכול בסדר העצב נשטף במי הים‬
‫הכול בסדר‬
‫העצב נשטף במי הים‬
‫ומריו לא הולך מכאן‬
‫הכול בסדר‬
‫העצב נשטף במי הים‬
‫הכול בסדר‬
‫- העצב נשטף במי הים - תרקוד, מריו!‬
‫מה קרה? מי נמצא בחדר הבקרה?‬
‫נורא חשוך. מכתרים אותי.‬
‫אבטחה! מי נגע בי?‬
‫גבר או אישה? מי זה היה?‬
‫אבטחה, בבקשה.‬
‫החלומות, החלומות, החלומות‬
‫יוצרים אנשים גדולים יוצרים אנשים טובים‬
‫שמשיגים ניצחונות גדולים שרגליהם נשארות על הקרקע‬
‫העולם הזה שאנו מכירים לא ברור אם אי פעם ייגמר‬
‫אבל בזמן שיש לי כאן אני חייב לאהוב ולומר לך‬
‫שבזכותך כבר גיליתי‬
‫שאני יכול לחיות בלי פחד‬
‫כן, את גורמת לי להרגיש‬
‫שלמרות שהשמים אפורים‬
‫אני יכול‬
‫- הכול - כמו השמש של הבוקר‬
‫הכול בסדר‬
‫- שמאירה דרך החלון - העצב נשטף‬
‫- במי הים - המים הצלולים‬
‫שנוגעים בפניי וזורמים‬
‫- הכול - טיפות גשם‬
‫- הכול בסדר - על חלוני‬
‫העצב נשטף‬
‫- במי הים - במים, מי הים‬
‫הכול הכול בסדר‬
‫העצב נשטף במי הים‬
‫הכול הכול בסדר‬
‫- העצב נשטף - העצב נשטף‬
‫- והכאב נעלם - במי הים‬
‫הוא נעלם‬
‫הכול הכול בסדר‬
‫העצב נשטף במי הים‬
‫הכול הכול בסדר‬
‫העצב נשטף במי הים‬
‫הכול הכול בסדר‬
‫העצב נשטף במי הים‬
‫הכול הכול בסדר‬
‫העצב נשטף במי הים‬
‫תרגום כתוביות: הגר עידן‬
‫בקרת כתוביות רינת זוהר-מנחם‬