Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
A KÓRUS
Az emberek szerint a világon kétféle történet létezik.
Kerülhetnek hétköznapi szereplők rendkívüli helyzetekbe,
és kerülhetnek rendkívüli szereplők hétköznapi helyzetekbe.
A most elmesélésre kerülő történet...
nem tudom, melyik csoportba tartozik.
A szereplők se nem hétköznapiak, se nem rendkívüliek,
és az sem éppen hihetetlen, ami velünk történt.
Viszont
ezt a történetet semmi esetre sem nevezhetjük...
szokványosnak.
Kész is vagyunk.
José Vicentét már régóta ismertem.
Nézze csak meg!
A hajvágás volt a nagy szenvedélye.
Nem! Szörnyen festek...
De sajnos tehetséggel...
nem rendelkezett.
A Vicente Módijának így nincs jövője.
VINCENTE MÓDIJA FODRÁSZAT
Igen, nagyon el vagyok keseredve, hidd el...
...elegem van.
Lucre?
...fogalmam sincs, hogy reagálna...
Drágám?
Már döntöttem, ma meg is mondom neki.
Képzeld, Rodrigo azt szeretné, költözzünk össze!
Hiszen mondtam már, ebből a házasságból már elegem van.
Nem. Ismered Vicentét. Egy szerencsétlen lúzer.
Vicente nem tehetett mást,
összekaparta a megmaradt méltóságát,
bepakolta a holmiját egy kis bőröndbe, és elhagyta a házát.
És hol kötött ki?
A házamban.
Nem volt szívem elutasítani.
Ugyanis ez a bukott angyal a barátom.
"Hány... éves..."
Richard Gómez.
Két évet Amerikában töltött,
jobb életet próbált teremteni magának a lehetőségek hazájában,
de végül kitoloncolták,
mert feketén dolgozott egy étteremben Atlantában.
Az Egyesült Államokban töltött idő alatt
azonban megtanult angolul.
Én...
hatvanöt éves vagyok.
Nem baj.
És ön, Granados asszony?
Én, te, boldog.
A francba is! Mi van már, hölgyem?
Értik maguk egyáltalán a számat elhagyó szavakat?
Akkor mondom spanyolul, hogy megértsék.
Maguk hölgyeim sosem fognak megtanulni angolul.
Ebben a korban már nem lehetséges.
Anya, tudom, hogy ők a barátaid, de eljött az ideje,
hogy kimondjam az igazat.
Jól tetted.
Igen, ostoba vénasszony az ott mind.
Nem pazarolhatod tovább rájuk az idődet és az energiádat.
Ha süketek, mint az ágyú.
Köszönöm, hogy megérted.
Richard!
Miért nem akarod hasznodra fordítani, hogy ilyen jóképű vagy?
Már megint! Anya, kérlek, ne gyere már megint ezzel!
Nem hazudok, nagyon jóképű vagy.
Nem a tábla, hanem a kamerák előtt lenne a helyed,
színészként sikeres lennél. Akár Hollywoodba is eljuthatnál.
Minél hamarabb szabadulnom kell ebből a pöcegödörből.
Formába hozom magam,
mert engem lányok ezrei várnak.
Egy jó kis feketét akarnak,
aki elfenekeli őket, ha csintalanok...
aztán kielégíti őket.
Ez a csodálatos, ébenfekete Adonisz
pedig a Vico névre hallgató úriember.
Már két éve börtönben csücsül lopásért és csalásért.
Ezt az időt annak szentelte,
hogy herkulesi izmokat szedjen fel. Most őt idéztem.
Gondolom, már közölték veled, hogy a börtönben a kényelmes életnek
ára van, nem igaz?
És ha nem fizeted meg ezt az árat,
abból komoly problémák fognak adódni.
Fizetési nehézségeim akadtak.
Csak adj egy kis időt, és esküszöm, kifizetem!
Jó?
Látod, ez egy újabb probléma. Nem tudok több időt adni.
Nagyon szomorú. Most rosszul is érzem magam emiatt.
-Hogy át kell szabnom a képedet. -De miért?
Mert itt így működnek a dolgok.
A fizetés elmulasztásának következményei vannak. Értve vagyok?
-Ne! -Mi folyik itt?
Vico szerencsés ember volt.
A börtönben a hét életéből egyet felhasznált.
Aznap az igazságszolgáltatási rendszer hiányosságainak köszönhetően,
mivel a bebörtönzésekor elkövettek egy hibát,
Vicót szabadon engedték.
Kiengedték, de nem volt egy vasa sem.
Fogalma sem volt, hová menjen.
De a mosolyt az arcán, és a töretlen optimizmusát megőrizte.
Egyre csak keresem
Az ismerős helyeket
Olyan furcsa vidékeken Ahol fel nem lelhetlek
Téged
Janet.
Egyedülálló anya.
Jó énekes, de van egy kis problémája.
-Helló! -Szeret inni.
-Hogy van? -Nagyon jól.
-Nagyszerűen énekel. -Köszönöm.
Énekesek képviselése a munkám. Válthatnánk néhány szót?
Maga is láthatja, hogy most...
Semmi gond. Adok egy névjegykártyát. Ezen a számon el tud érni.
Így jó lesz?
-Köszönöm. -Csirió!
Csirió!
Felírja? Köszönöm.
Humberto Sánchez.
Egy kérdés. Csak egy kérdés.
Hogy hívnak?
Janet!
-Mi történt? -Ébresztő!
-Mennyi az idő? -Fél kilenc.
-Basszus, a lányom. -Már elvittem az iskolába.
Nem csörgött az óra.
Azért, mert ellopták,
a turmixgéppel, a sztereóval és a pénzzel együtt, amit a...
a csekkekre adtam!
Janet, nem tudom, ki volt az a fickó, akit tegnap este felhoztál,
de legalább a lányodra gondolhatnál. Ő is itt lakik.
És még fiatal ahhoz, hogy megértse az anyjának ezt az életmódját.
Én pedig a nővéred vagyok.
Nézz rám! A nővéred vagyok.
Nem az anyád.
Szégyellhetnéd magad!
A mai egy nagyon különleges nap.
Amikor kitűztük az idei növekedési célokat,
sokan szkeptikusan fogadták.
Ezért ma
azért vagyunk itt, hogy megünnepeljük
ezt a csodálatos eredményt.
Szeretném megköszönni a csapatomnak,
a mi csapatunknak, és az igazgatótanácsnak,
a rengeteg támogatást, amit kaptam.
És a férjemnek is.
Szeretném elmondani,
hogy ez egyedül nem sikerülhetett volna.
Ez a közös erőfeszítéseink eredménye,
nagyon sokan...
Elvileg ez lett volna Rosario életének nagy napja.
A nap, amikor minden erőfeszítése elismerésre kerül.
Úgy volt, hogy ma este ünnepelünk.
Nos, nem úgy lett.
És ha teljesen őszinte akarok lenni,
mikor ott álltam az előtt a sok ember előtt,
nosztalgia fogott el.
Eszembe jutott, hogy egyszerű dolgozóként kezdtem,
kilenctől ötig dolgoztam, volt egy főnököm,
és péntekenként szórakozni jártam a munkatársaimmal.
Jól emlékszem azokra az időkre.
Most meg felemészt az önállóság, amiért annyit küzdöttem.
A nap 24 órájában a gépemhez és a hülye telefonomhoz vagyok kötve.
Tudod, mióta ebédelek egyedül?
Túlságosan régóta.
És tudod, miért?
Mert már nincsenek munkatársaim, csak beosztottaim.
Akik nem tisztelnek, hanem félnek tőlem,
mert az állásuk tőlem függ.
Nevetséges.
Annyi időt, pénzt és energiát fektettem abba, hogy ezt elérjem,
és közben nem vettem észre, hogy áldozatául estem
a legnagyobb ellenségemnek, aki elől nem menekülhetek,
önmagamnak.
És ha azt mondanám, hogy van egy ötletem?
Ne nézz így rám!
A helyzet az, hogy a cég felkért minket,
nyújtsunk jogi tanácsadást egy új műsorra kötött szerződéshez,
és nem ismerem az érdekelteket.
Ők sem ismernek téged, és nem is kell tudniuk, ki vagy.
Mi lenne az ötlet?
Most jövök én a képbe.
A nevem Humberto Sánchez Guerrero,
és van egy tehetségkutató ügynökségem.
Igazából ez a feleségem, Milena álma volt.
Most pedig az emlékére,
igyekszem életben tartani a cégünket.
Eddig sem volt könnyű, és ezután sem lesz az, de az biztos,
hogy nem adjuk fel.
Köszönöm, hogy eljöttek.
Hogy jelentkeztek hozzánk.
Hé, tesó, mégis miféle műsort fogunk csinálni?
Az e-mail nem említette.
Ezúttal nem egy sorozatba keresünk statisztákat.
Hanem egy templomi kórust kell eljátszani egy Andrés Cepeda koncerten.
Eljátszani?
Tehát énekelnünk sem kell?
Nem.
A kórus hangját előre rögzítjük.
Csak tátogniuk kell.
Miért nem bérel fel egy igazi kórust?
Mert a műsor producereinek fontos
a színpadon álló csoport kinézete.
Valami hatásosat akarnak.
Mikor lesznek a próbák?
Minden délután.
Este nem lehetne?
Titkárnő vagyok egy irodában.
Én viszont este dolgozom. A délután nekem tökéletes lenne.
Dettó. Anyám örülne, ha nem kellene sokáig fent maradnia.
Richard, nem kell helyettem beszélned, nekem is van szám.
Anya, nem tesz jót neked az éjszakázás.
Nyugalom! Tudok kivenni szabadságot.
Köszönöm.
Tesó, mégis... Mit keres az a fehér a csoportban?
De anya! Nézz csak ránk, aztán meg rá!
Egyediséget kölcsönöz a kórusnak, és ezáltal szolidaritást is sugall.
Szolidaritást? Etnikai kisebbségekkel?
Ezt nem veszem be.
Hát igen, azért lehetek itt, mert Humbertóval barátok vagyunk.
Meg ugye mondta, hogy már dolgoztunk együtt,
és mivel a nejem elhagyott...
mert semmirekellőnek tart,
és ezért most életem legrosszabb időszakát élem át.
És ha nem kezdek magammal valamit...
a végén még öngyilkos leszek.
Részemről nyugodtan csatlakozhat a csoporthoz. Isten hozta köztünk!
Köszönöm, asszonyom.
Nina és Andrés templomi énekesek.
Ők felelnek a képzésért és a támogatásért, hogy minden...
hihetőnek tűnjön majd.
Így van.
Mindenekelőtt meg kell értenünk, hogy az evangélium üzenetet hordozó zene,
a boldogság, a megbékélés és a harmónia zenéje.
Zene, amire a testünkkel, a hangunkkal és a kezünkkel táncolunk.
A lábunkkal, a csípőnkkel és a tüzes lelkünkkel dobbantunk a padlóra.
Hahó!
A találkozó háromra volt kiírva.
Tudom. Eltévedtem idefele. De most már itt vagyok.
Az a fickó egy tolvaj.
Emberek, zsarut kell hívnunk!
Szégyelld magad! Ilyen tenni egy húgoddal.
Szégyent hozol a fajtánkra.
Jobban belegondolva, egy jó nagy verést is megérdemelne,
mielőtt kihívjuk a zsarukat.
Így van. Az ilyenek csak abból tanulnak.
Először kérem vissza a pénzemet és a cuccaimat!
Az a helyzet, hogy... Már mindent elpasszoltam, a pénz meg...
Látjátok? Én megmondtam...
Hallgassatok meg! Tudom, hogy nincs okotok hinni nekem,
de most tényleg...
nehéz helyzetbe kerültem. Ezért...
Ezért kellett lopnom. De egy új esélyért jöttem ide.
Ne hazudj! Megérdemled a verést.
-Elég! -Én hiszek neki.
Anya, ne csináld!
-Ugyan, asszonyom! -Javasolhatnék valamit?
Talán akad megoldás, ami mindenkinek megfelel.
Hagyjuk, hogy maradjon.
Így maga megkapja a tökéletes csoportot, amire vágyott,
ez a fiatalember megkapja az esélyt, amit kér,
és a pénzből, amit keres, kifizetheti a hölgynek a tartozását.
És belénk költözik a zene szelleme, amiről az úriember beszélt.
-Így van. -Na és én?
Megértőbbnek kell lennie.
Ámen.
Öt, hat, hét...
Egy pillanat!
-Te, barátom. -Igen?
Ürítsd ki a fejed!
Hagyd, hogy az elméd elfelejtse a koreográfiát, és a tested irányítson!
Jó, rendben. Nekem ez nem könnyű, de legyen.
-Menni fog. -Elnézést!
Emiatt a fehér miatt elpocsékoljuk a délutánt.
Egyszerűen rossz a bőrszíne.
Türelem!
-Türelem? -Türelem.
Elnézést!
Humberto,
a ritmus és a lendület olyasmi, ami a vérünkben áramlik.
Ez vagy megvan, vagy nincs.
Ebben a fehérben nincs meg.
Igaza van.
Kezdjük az elejétől!
Öt, hat, hét, és...
Nem baj, ha a tánc nem megy.
Színészekre is szükségem van.
És nálad nincs jobb színész itt.
Nem, nincs rám szükséged, ezt mindketten tudjuk.
Már azzal is sokat segítettél, hogy befogadtál.
-Nem! -Ennyi elég volt.
-Humberto úr, mondhatnék valamit? -Hát persze, Lorenza asszony.
Tudnék egy megoldást a problémájára.
A táncot illetően.
Öt mínusz kettő?
Mennyi lesz, ha az ötből kivonunk egyet, meg még egyet...
-Három. -Pontosan.
Megkérnélek valamire.
Hagyd békén a lányomat!
Anya, Vico megtanította az összeadást és a kivonást. Nagyon jó móka ám.
Valóban, kicsim?
-Miért is? -Hát csak az.
Anya, neked elment az eszed.
De hisz tökéletes lesz.
Megtanítjuk a kis keresztényt táncolni, ő pedig megtanít téged színészkedni.
Nézz csak rá!
Született kétballábas, és szerintem semmit sem tanulhatok tőle.
Richard, ne ítélj elhamarkodottan!
Adj neki egy esélyt! Mit veszíthetsz?
Időt, anyu. Időt.
Olyan elfoglalt lennél?
Most megbántott.
Hogy hozhattad ezt a bűnözőt megint az otthonunkba?
Lola, kérdeznék valamit.
Te meg tudtad tanítani neki az összeadást és a kivonást?
-Nem, hogyan is... -Hát én sem.
Nem tudom, hogy csinálja, de a fickó egy varázsló.
Varázsló?
Ez egy tolvaj, Janet. Tolvaj.
-Most már együtt dolgozunk. -Nem.
Ha segíteni akar a lányomnak, felőlem csinálhatja.
Komolyan? Szerinted ez nem veszélyes?
Jól van.
Rajta fogom tartani a szemem. Megígérem.
Hát azt nem is kétlem.
Gyorsabban! Egy, kettő. Egy, kettő. Egy, kettő. Richard!
Látod, anya? Ennek a hülyének két bal lába van.
Köszönöm, asszonyom. De inkább elmegyek...
Ugyan, Vicente! Maradjon! Nyugalom, mély levegő, és ellazulunk.
Richard, koncentrálj arra, amit csinálsz!
-Maga pedig őt fogja utánozni. -Jó.
-Ha neki megy, akkor mindenkinek. -Anya!
És egy, két, há.
Egy, két, há.
Egy.
Erőből!
Vicente, figyelj oda a ritmusra!
Számolni sem tudsz, tesó?
-Richard! -Vicente, máris jobb.
Jó napot! Bocs, hogy késtem, szörnyű dugó volt.
Rendben, kezdjük elölről!
Korábban kell elindulnia. Nagyon fontos a pontosság.
-Ez a többiekre is vonatkozik. -Igen, sajnálom. Többet nem fordul elő.
Öt, hat, hét, mehet!
Üzenetem érjen el hozzád
Ez az!
Hogy már megbántam...
Így kell, eltökéltséggel.
Hogy bocsánatért esedezem
Mert elfeledni nem tudlak
Eltökéltséggel!
Napról napra egyre jobban hiányzol
Nem tudod elhalasztani?
Öt éve nem vettem ki szabadságot.
Már szóltak a HR-ről is. Nem örülnek, amikor ennyi szabadság felgyülemlik.
Jó, ezt értem.
De az iroda most egy percig sem tud nélkülözni.
Te sosem tudsz engem nélkülözni. De ezúttal máshogy lesz...
Még nem akartam szólni, mert tegnap estig nem volt biztos,
de hallgattam rád.
Három nap és jönnek a tanácsadók, akiket felbéreltem.
Segíteni fognak nekünk átalakítani a céget.
Milyen átalakítás lesz?
Karcsúsítani fogunk a dolgokon.
Átnéztem a számokat, és igazad van.
A szükségesnél több az alkalmazott.
És bármennyire fáj is ez mindannyiunknak,
ez ellen tennünk kell valamit.
Elbocsátásokkal?
És pontosan ezért van szükségem rád, hogy éjjel-nappal a tanácsadókkal dolgozz
a következő három hónapban.
Egy, két, há...
-Máris jobban megy. -Köszönöm.
Bocsánat, én léptem félre.
Anya, semmit sem fejlődött.
Szerintem már sokat javult.
Folytassátok! Megyek, lefőzök egy adag kávét.
Ez hosszú menet lesz. Vicente, cukorral vagy feketén kéri?
Feketén. Igyekszem egészségesen élni. Köszönöm.
-Anya, nekem... -Neked nem jár,
csak ha megtanulsz jó munkatárs lenni, rendben?
Haver, most jól figyelj!
Azzal tennél szívességet magadnak és nekünk is, ha végre feladnád.
Látom, hogy tényleg igyekszel, de nem tudsz lépést tartani.
Ez még messze van az igazitól.
De anyukád már látja a haladást.
Ugyan már! Anyám a Fekete Madonna reinkarnációja.
Csak nem akar megbántani téged.
De neked... nincs érzéked a tánchoz.
Siess, hercegnő! Mindjárt kihűl a tea.
Játszhatunk egy kicsit?
Nézd, itt a teád, jó?
Az a helyzet, kisasszony, hogy már eleget játszottatok.
Megegyeztünk, hogy befejezed a házidat.
De a tea...
Mit akarsz?
Beszélnünk kell!
Nekünk nincs miről beszélnünk, Alex.
Teljes felügyeletet kérelmezek.
Nyilvánvaló, hogy ez a hely nem való Lilynek.
Minden este dolgozol, napközben meg alszol.
Még mindig iszol, és nem akarsz felhagyni a féktelen életviteleddel.
Akkor hadd áruljam el, hogy ezt rosszul tudod!
Már nem éjszakázom. Jelenleg Andrés Cepedával énekelek.
Albumot csinálunk, aztán turnézni fogunk.
A fenyegetéseidet meg feldughatod oda, ahová nem szégyelled!
Ki az a fiatalember?
Ahhoz neked semmi közöd.
Szerintem fogadj ügyvédet. Szükséged lesz rá.
Üdvözlöm Lilyt!
Cepeda?
Barátom, ha a kerületi ügyészség hivatala talál rá indokot,
megint kiadják ellened a letartóztatási parancsot, és arra nagyon ráfázhatsz.
Fogadd meg a tanácsomat, és a lehető leghamarabb szedd a sátorfádat!
Hogy javasolhatsz ilyet?
-Az ügyvédem vagy. -Éppen azért.
Nem szépítem a dolgokat.
Ne feledd, hogy egy jogi kiskapu juttatott ki,
nem az, hogy bizonyítottad az ártatlanságodat.
Proszit!
Az a helyzet...
-Most nem szökhetek el. -Miért nem?
Mert... munkát kaptam.
És csak amiatt? Vagy egy nő is képbe került?
Hát, az is.
Micsoda figura! Örülök neked. Egészség!
Ha már szóba került...
A neve Janet, és...
Nem jön ki a volt férjével.
A fickó el akarja venni tőle a lányát.
Esetleg... nem tudnál segíteni neki?
Adhatnál neki jogi tanácsot, vagy nem is tudom.
Úgy égek a vágytól
Napról napra egyre jobban hiányzol
-Itt megtorpanás. -...négy, és...
Várjatok! Ti kezditek. Rajta!
Öt, hat, hét, és...
Hisz mondom
Hogy már megbántam
Hogy bocsánatért esedezem
Mert elfeledni nem...
Lássam azt a mosolyt!
Sajnálom, nem tudom, mi történhetett.
Rosario szinte sosem késik, ma meg...
Nos...
Akkor kezdhetjük is a megbeszélést.
Elnézést kérek. Szörnyű dugóba keveredtem.
Örvendek, én Rosario Ibarguen vagyok.
Már elkezdtük?
Igen.
Menjünk!
-További szép napot! -Még találkozunk.
Köszönöm.
Elárulnád, hogy mi van veled?
Te nem szoktál késni, és ez egy nagyon fontos megbeszélés volt.
És mi volt ez a viselkedés? Ellenségként bánsz a tanácsadókkal.
Mondtam, hogy dugóba keveredtem.
Kérlek, Rosario, ennél jobb kifogás kell.
Ez az igazság.
Miért voltál ilyen agresszív velük?
Csak elmondtam nekik a véleményemet.
Két hónapja még nem ez volt a véleményed.
Emlékeztetnélek, hogy a tanácsadókat a jelentésedre alapozva béreltem fel,
a benne szereplő javaslatok miatt.
És ha azt mondom, hogy hibás következtetéseket vontam le?
Először is teljes munkaidős állást kell kerítenünk a hölgynek.
A kórusban énekelek. Az nem jó?
De, jó. Viszont egy biztosabb állás többet nyomna a latba.
Ne feledje, az, hogy behazudta az exének azt a dolgot Andrés Cepedával,
maga ellen dolgozik!
Nem hagyhattam, hogy megalázzon az az idióta.
Jól van, kedvesem. De ilyenkor jobban jár, ha higgadt tud maradni.
Most akkor van esélyünk ellene vagy nincs?
Olyan cuki, hogy már többes számot használ.
Összefogunk a jó ügyért.
Egy barátom telefonos központban dolgozik, és jön nekem egy szívességgel.
Megkérem, hogy juttassa be oda.
De akkor ott kell hagynom a kórust.
Nos...
Így lenne a legjobb, de a döntés a magáé.
Marcelo teljesen ledöbbent.
És?
Hosszú menet lesz ez ellene, és ott vannak a tanácsadók is.
Ragaszkodik a leépítésekhez.
Ha le akarom beszélni róla, elő kell állnom valami más megoldással.
Van már ötleted?
Még nincs.
De kitalálok valamit.
Csak ehhez időre van szükségem.
Holnap... még a próba előtt
kilépek a kórusból.
Ne, ne tegye ezt velem! Kérem!
Családi vészhelyzetről van szó, Humberto úr,
egy darabig nem leszek a városban.
Azért a próbára maradjon, ezt majd utána megbeszéljük. Rendben?
Kezdhetjük?
-Nem, még nem. Értem. -Mario úr... Jöjjenek! Kérem.
Most négy dolgot jól véssenek az eszükbe. Képesek rá?
Először is, én igazi énekeseket kértem. Művészeket.
A producerek statisztákat akartak, szóval magukat kaptam, statisztákat.
Úgyhogy vigyázzanak! Magukon fogom tartani a szemem.
Másodszor, feleselést nem tűrök. A szavamat vehetik Isten szavának.
Harmadszor, a hibázást nem tolerálom.
Negyedszer, ebben a projektben csak két nélkülözhetetlen szereplő van:
Cepeda és Isten. És ki az Isten? Én vagyok. Megértették?
Ki ez a fickó?
A rendező. Kezdjük a próbát!
Jöhet a templomi kórus. Bevonulás.
-Gyerünk, futás! -Bevonulás!
Nem, nem, nem! Állj!
Humberto!
-Humberto! -Igen, uram.
A "hibázást nem tolerálom" melyik részét nem értették?
Melyik részét?
A hölgynek gondjai vannak a csípőjével, nem tud olyan gyorsan menni.
És én most mit csináljak?
Hívjak sebészt, hogy ültessen be neki csípőprotézist?
Tüntesse el innen a vénasszonyt! Csak útban van. Paterolja ki!
Ez ám a szorult helyzet!
-Figyelem... -Tehát, Humberto.
Anyám nem maradhat?
Sajnos a koreográfiában a tempó nagyon fontos...
Ez most valami vicc?
Hát akkor rám se számítson. Nem megmondtam, anya?
Az ilyenek végül mindig cserbenhagynak minket.
Humberto?
Nem szívesen teszem, de Lorenza asszony nélkül én sem maradok.
Jól van, nem kell azért túlzásba esni.
-És ha mindenki kilép? -Tessék?
Az idő nekünk dolgozik. Nemsokára premier. Nem tudnak összerakni egy új kórust.
A rendező azt mondta, hogy itt senki sem nélkülözhetetlen.
Csak ő és Cepeda. Nem hallották?
Emlegetett szamár.
Humberto! Srácok! Hogy állunk?
Andrés úr.
Nem túl rózsásan, Cepeda úr.
Miért? Mi történt?
-Leszidja az előbbiekért. -Nagyon helyes.
Attól tartok, most magunk ellen fordítottuk a rendező urat.
Vagyis Istent.
A kórus kicsit lassabban fog bevonulni.
-Igen, uram. Köszönjük. -Ne köszönjék!
Ha rajtam múlik, repül.
Most mi olyan vicces?
De sírtak egy sort Cepedának, úgyhogy nincs más választásom.
De nem lesz ez mindig így, mert figyelem én magukat! Bizony ám.
Csak idő kérdése, és ki lesznek innen penderítve.
Ez nem fog így maradni.
Tudják, micsodák maguk? Nem? Vesztesek.
Átlagemberek, akik művésznek hiszik magukat.
Csak azért vannak még itt, mert Cepeda egy áldott jó lélek.
Kicsit túlzásba is viszi.
Maguk nagyot hibáztak. Packázni próbáltak Istennel.
És Isten nem tűri, hogy ilyen kis senkik megkérdőjelezzék.
Háborút akartak? Megkapják. És veszíteni fognak.
Még valami. Gondoskodni fogok róla,
hogy sehol máshol se alkalmazzák magukat.
Mindenhol a képükbe fogják vágni az ajtót.
Azért, mert feketék vagyunk?
Nem, de majd én megmutatom neki...
Mindenki nyugodjon meg! Kérem, csillapodjanak!
Ha az az idióta háborút akar, akkor legyen háború!
Nem fogjuk tűrni, hogy csak úgy elküldjenek.
Szóval nem léptél ki.
Nem.
Nem léptem ki.
Nem tudom, hogy fogom bírni
a próbákat a munka mellett, de nem érdekel.
Ne legyen a nevem Rosario Ibarguen Casien, ha hagyjuk magunkat!
Semmi sem egyesít jobban, mint egy közös ellenség,
visszaadja a csapatmunkába vetett hitet.
Figyeljetek! Megmutatjuk a suttyónak,
hogy Kolumbiában a rabszolgaságot már 171 éve eltörölték.
Megmutatjuk neki, a fajtánk akaratát és kitartását.
Igen.
-Tisztelni fog minket. -Igen.
És téged, Vicente, hivatalosan is feketének nyilvánítalak.
Igen, az vagyok!
Faja!
Vicente, vegyél vissza belőle, tesó!
A kórusnak mostantól tényleg oda kell tennie magát.
Megmutatjuk ennek a sznobnak, mire vagyunk képesek.
Mi az, nem hiszel nekem?
De,
hiszek neked.
Az van, hogy...
kedvellek téged, Janet.
Lenyűgözőnek talállak, neked...
Tévedésben vagy.
Lehet, hogy jól bánsz Lilyvel, és most együtt dolgozunk,
de nem felejtettem el, hogy elbántál velem.
Különben is, most nem akarok kapcsolatot.
Úgyhogy kérlek, most inkább koncentráljunk!
Te vagy a főnök.
VARRODA
-Ez a magáé? -Igen, az enyém.
-Felpróbálta már? -Igen.
Nagyon köszönöm.
Hadd nézzem!
Remek lesz.
-A magáé hol van? -Nekem ez tetszik.
Szép munka.
Marcelo, hallgass meg, jó?
Aznapra már beterveztem egy utazást Antonióval...
Nem. Nem értettél meg.
Válságba jutott a házasságom.
Ha most nem lépünk, végleg befuccsol.
Igen.
Értem.
Majd ott lesz... Odaadom a javaslataimat,
hogy át tudd őket tanulmányozni.
De megtennél nekem valamit?
Várj meg a döntéssel!
Rendben, köszönöm.
-Szia, Janet! -Mi történt?
Nem akarlak zavarni, de leveled jött.
Kitől?
A bíróságról a gyerekelhelyezéssel kapcsolatban.
És mi áll benne?
Hogy három nap múlva lesz az első meghallgatás
a lányod felügyeletét illetően.
Honnan szerezted meg a számomat?
Nem volt nehéz, barátom.
Elég ügyesek vagyunk. Tudjuk, hol laksz,
meg hogy mit csinálsz. Amúgy minden készen áll a nagy premierre?
Talán én is benézek.
Mit akarsz tőlem?
Hogy mit akarok?
Emlékeztetni akarlak, hogy jössz nekünk egy kis lóvéval.
És figyelmeztetlek, ha egy hónapon belül nem fizetsz,
a kórus is
megjárhatja, vagy nem is tudom...
Gondold át a dolgokat!
Mikor szoksz már le erről a bűzrúdról?
-Kezeket a magasba! -A magasba! Nézd azt a lassú idiótát!
-Ott tartjuk! Balra, és a magasba! -A vénasszony is gyorsabb nála.
Érezzük a fényt!
-És lassan leengedjük. -Csak lazán!
-Nyugodtan! -Túl gyors volt.
Még egyszer!
Meddig fog ez még tartani?
Kemény menet volt. Janet exének az ügyvédje nem enged.
Felelőtlenséggel vádolja.
Hogy nem tölt elég időt a lányával, túl sokat iszik,
férfiakat visz fel magához...
és hazudozik.
Nem volt nehéz kiderítenie, hogy a munka Cepedával
tulajdonképpen kamu.
Hogy csak statiszta.
Micsoda gyomros!
Hogy érti, hogy lefeküdt?
Nem fogok hazudni, nagyon részeg.
Tudta, hogy ma van a megnyitó.
Igen, persze.
De ma volt a bíróságon a gyerekelhelyezési ügy miatt,
ahol sajnos rossz hírt kapott, ami eléggé kiütötte.
Ez nem történhet meg. Ma este nem.
Itt van Marcelo.
És elhozta a befektetőket.
Kicsim, most le kell nyugodnod, jó?
De úgy tudja, elutaztunk.
Elég ha csak az egyikünket meglátja, és nagy bajban leszek.
Ugyan, kicsim, engem nem fog észrevenni. Ne aggódj!
Most pedig kövesd az utasításaimat!
Öt percen belül legyen mindenki a színpadon.
Mindenki. Rendben?
-Öt percük van. -Igen, uram.
Vicente!
Hogy állunk? Beszéltél Janettel?
Otthon van. Nagyon részeg.
Basszus! Mit tegyünk?
Fél óránk van, hogy idehozzuk.
-Rendben. -Még négy perc.
Igen, uram.
Akkor?
Hogy állsz a motorozással?
Szép jó estét, Bogotá!
Úgy hiszem
Van még idő Akár ezer dalra is elég
Vannak történeteim Mindet el akarom mesélni
Ma érkezel hozzám S a karom már
Feléd nyújtom
Janet, ide tudsz figyelni?
Gondolom, most úgy érzed magad, ahogy én pár héttel korábban.
Volt házam, üzletem,
egy nő, akit imádtam...
És akinek elege lett abból, hogy egy lúzerrel él együtt.
És a végén már azt éreztem, hogy otthon nincs is rám szükség.
hogy felesleges vagyok,
csak akadályozom őt.
Sőt, szégyenkezni kell miattam.
El voltam keseredve.
Hidd el, ennél nincs rosszabb.
Nem is tudom...
Csak tengődtem, és Humberto addig győzködött,
míg belementem, de sokat nem vártam a kórustól.
De most úgy érzem, hogy valaminek a részese lettem,
hogy mégiscsak szükség van rám.
Megtaláltam a helyem a világban.
Tudom, hogy ez nem tarthat örökké, de amíg az enyém,
bármit megteszek, hogy megvédjem.
Ezért vagyok most itt.
Mert része vagy annak, ami engem életben tart.
Most erre nagy szükségem van.
Más nem is kell nekem.
De kevesebb sem, Janet.
Kérlek, ne hagyj cserben!
És magadat sem!
A szomorú múltra ne is gondolj
Ne utasíts most el Megérdemled a szerelmet
Ülj hát ide mellém A mai nap az enyém
Most kezdődik
Úgy hiszem
Van még idő Akár ezer dalra is elég
Vannak történeteim Mindet el akarom mesélni
Ma érkezel hozzám S a karom már
Feléd nyújtom
Úgy hiszem
Főnök, hogy állunk?
Vicente még nem hívott.
-Már biztos úton vannak. -Na és Andrés és Nina?
Nem szóltak, hogy nem lesznek itt?
Caliban van előadásuk.
Bízzunk Istenben!
Jól van.
Érzéseim örökre velem maradnak már
Így élek tovább
Vicente, már nem azért, de így sosem fogunk odaérni.
Helyet cserélhetnénk?
Nyugi! A rengeteg kávé és a tőled kapott szentbeszéd,
alaposan felébresztett.
Jól van, legyen.
Ne aggódj! Tudok vezetni, egy hajad szála sem fog meggörbülni.
-Humberto, idő van. Maguk jönnek. -Jó.
Figyelem!
Gyorsan!
Gyerünk! Mozgás!
Mindent bele! Sok szerencsét!
Bevonulhat a kórus.
Dalaim szállnak
Szelek szárnyán
Gondolatok siránkozásba csapnak
Füstjeleket küldök
De te nem válaszolsz
Vissza kell térned hozzám
Üzenetem palackba zártam
A tenger nyelje el hát Hisz közömbös vagy már
Én tehetek mindenről Hogy már nem szeretsz
Hogyan is tudnám megértetni veled?
Üzenetem érjen el hozzád
Hogy már megbántam
Hogy bocsánatért esedezem Mert elfeledni nem tudlak
Üzenetem reményt ad
S tán visszatérésre bírhat
Úgy égek a vágytól Napról napra egyre jobban hiányzol
Ha telepatikusan elérhetnélek
Szerelmem meg nem kérdőjeleznéd
Ha tudnád hogyan érzek
A megbocsátás nem esne nehezedre
Üzenetem érjen el hozzád
Hogy már megbántam
Hogy bocsánatért esedezem Mert elfeledni nem tudlak
Üzenetem reményt ad
S tán visszatérésre bírhat
Úgy égek a vágytól Napról napra egyre jobban hiányzol
Összetörted a szívem
A seb egyre csak vérzik
Te már búcsút intettél nekem
Üzenetem érjen el hozzád
Hogy már megbántam
Hogy bocsánatért esedezem
Mert elfeledni nem tudlak
Üzenetem reményt ad
S tán visszatérésre bírhat
Úgy égek a vágytól
Napról napra egyre jobban hiányzol
Mert elfeledni nem tudlak
Üzenetem érjen el hozzád
Hogy már megbántam
Hogy bocsánatért esedezem
Mert elfeledni nem tudlak
Sikerült!
Megcsináltuk, anya! Megcsináltuk.
-Végigcsináltuk! -Mindjárt sírok.
Ugye, hogy nem lehetetlen ez? Remek volt. Csodás.
Mondják csak!
Elmagyaráznák, mi ez a nagy ünneplés?
Mert én nem értem.
Mit ünnepelnek? Rémes volt az előadás.
Maga nem tartotta a tempót, maga késett, és mindenki túljátszotta.
Szörnyű volt az egész!
Gratulálok mindenkinek! Fantasztikus volt! Imádtam.
Imádom magukat.
Imádok mindenkit és nagyon hálás vagyok.
Nagyon köszönöm.
Gratulálok.
-Köszönjük. -Köszönjük a dicséretet.
Maguk ezt elhitték?
-Ő a művész. -Tudják, hogy miért gratulált?
Mert elöntötték az érzelmek. És megsajnálta magukat.
De ez nekem nem elég.
Még ne ünnepeljenek!
Ne legyen több hibázás!
Nálam nincs második esély, és szánalomra se számítsanak!
Nem vagyok érzelgős fajta.
Majd megtanulják.
"Majd megtanulják."
-Hogy vagy? -Kösz, jól.
-Jó volt a kiruccanás? -Nagyon jó.
Sikerült rendezni a dolgokat Antonióval?
Van remény.
Van remény. Ennek örülök.
Én meg képzeld, koncerten jártam!
A napszemüveg és a göndör haj jól áll neked.
Nem mondtam el, mert nem tudtam, hogy reagálnál.
És az sem volt biztos, hogy végig tudjuk csinálni.
De ha teljesen őszinte akarok lenni,
szeretem a kórust.
Olyannyira, hogy ha választanom kellene a kórus és a cég között,
amiért olyan sokat tettem, a kórust választanám.
Úgyhogy megértem, ha arra kérsz, mondjak fel.
Csak annyit kérek, engedd meg, hogy elmagyarázhassam a javaslataimat.
Semmi mást nem kérek tőled.
Ennyivel tartozom a munkatársaimnak.
Dehogy! Csak gratulálni akartam neked.
Nagyszerű volt a koncert.
És, Rosario, nem kell semmit elmagyaráznod.
Elolvastam a javaslataidat, és tetszenek.
A tanácsadók ebéd után távoznak,
rendbe hozzuk a dolgokat, és senkit sem rúgunk ki.
Néha neked... Nem, nem néha. Neked mindig igazad van.
Sokkal tartozunk az alkalmazottaknak.
És a segítségükkel a megoldást is meg fogjuk találni.
Köszönöm.
Amit most elmondok, az maradjon köztünk.
Úgy hallottam, hogy más városokban is lesznek fellépések.
Komolyan?
Bizony. Még Amerikába is kaptunk meghívást. Mit szólsz hozzá?
El se tudom hinni.
Mi folyik itt?
Humberto?
Örvendek!
Bizonyára maguk is tudják, hogy ez a szépfiú
két évet ült
lopásért és csalásért.
Azért engedték ki, mert a bíróság elbénázott valamit.
De most az a lényeg, hogy az "egyetem" alatt
a kis drágánk felhalmozott némi tartozást.
Ezért tudott ott bent olyan jól élni.
De nem fizette vissza a tartozását, és az életével fizet, ha ez így marad.
Most pedig
két lehetőségünk van.
Vagy
összedobják a pénzt
a kis drágaságnak,
vagy kereshetnek egy másik feketét a kórusba.
Mert ő megy a süllyesztőbe.
Hogy döntenek?
Nem tudom, hogyan, de vissza fogom fizetni magának.
San Pachóra esküszöm.
Meg kell szerezned az összeget, amivel tartozol.
A fizetésed arra elég, hogy időt nyerj, de a problémát nem oldja meg.
Nem tesz ki a kórusból?
A tartozást az utolsó előadás után fogják behajtani.
Talán tehetek valamit érted.
Mindjárt agyfaszt kapok!
Vico,
vannak alvilági ismerőseid?
Mert szükségem van valakire, aki megtesz nekem egy szívességet.
Kész vagyok fizetni is érte.
Elegem van abból, hogy mindenki idiótának néz.
Most voltam az őrsön.
Bántalmazásért tartoztatták le őket.
Mit csináltak?
Megverték a fickót, akivel Vicente felesége összejött.
Úgy tudtam.
Tudtam, hogy a fehérrel csak a gond lesz.
Az ilyenek mindig zűrbe keverednek. És itt is a zűr.
Nem, Richard. Nem beszélhetsz így Vicentéről.
Elfelejted, hogy hivatalosan is feketének ismerted el.
Anya, ennek ahhoz semmi köze.
Elég a kifogásokból! Ezt majd később megbeszéljük.
Figyelj ide! Én nem erre tanítottalak.
-De anya, hiszen... -Elég! Csillapodj már!
Ma este Nina és Andrés helyettesíti Vicót és Vicentét,
utána elrendezzük a dolgokat.
Bocsánat, hogy meg mertem szólalni!
Ez tökéletes kifogásul szolgál majd annak a fehér fickónak, Mariónak,
így kirúghat minket a kórusból.
Miért tenné?
Ha kórus kell neki, akkor megkapja.
-Hát én szóltam. -Kezdjük a próbát!
Humberto, jöjjön ide!
Igen?
-Maga hülyének néz engem? -Nem, uram.
Azt gondolta, nem veszem észre, hogy két fővel kevesebben vannak?
Családi okok miatt nincsenek itt.
Tessék?
Családi okokból nem tudtak jönni.
Családi okok.
Tehát, ha valakinek az apukája belegabalyodik a halászhálóba,
vagy valaki anyukájának felborul a kenuja, azt oldjam meg én. Így van?
És improvizálnom kell, amivel kockára teszem az előadás sikerét.
Mario úr, Andrés és Nina igazi templomi énekesek.
Sőt, végig együtt gyakoroltak. Jól ismerik a dalokat.
-Profik... -Elég!
Most jól figyeljen, Humberto!
Ha a producerek hivatásos énekeseket akartak volna,
akkor most hivatásos énekesek állnának itt. De ide statiszták kellenek.
És ők pontosan azok is: statiszták. Ezért vannak itt.
A múltkori kórus kell,
vagy most lépnek utoljára színpadra.
-Világos? -Igen, uram.
Mint a nap, uram.
Hogy mi volt? Bent fogtak azzal a sótlan alakkal.
Aztán a zsaruk szóltak, hogy az ügyvédünk letette az óvadékot.
-Az eljárás még... -Zajlik.
De elengedtek.
Az ügyvédetek?
Olyat ti honnan szereztetek?
Tényleg furcsa volt. Mi senkit sem hívtunk.
Akkor hogyan?
-Gőzöm sincs. -A Szentlélek segített.
Tegnap imádkoztam hozzá, úgyhogy neki köszönhető.
Kedves volt öntől, Lorenza asszony. Örülök, hogy jól vagytok.
-Köszönjük. -Mi a fenét képzeltél?
Miért kellett a gengsztert játszani?
A többiekre nem gondoltatok?
A saját életével mindenki azt csinál, amit akar, engem az nem izgat.
De sajnos ezen a koncerten minden fellépésre ugyanaz a csoport kell.
Azt kérném tőletek, hogy amíg tartanak az előadások,
szedjétek össze magatokat, és legyetek kicsit felelősségteljesebbek.
Utána elhúzhattok innen. És remélhetőleg többet nem kell látnom titeket.
Szokás szerint csodásak voltunk.
Igen, Humberto nagyon dühös volt Vicentére és Vicóra.
Majdnem lekésték a koncertet.
Egyébként, még meg sem köszöntem a segítséget.
Életmentő volt.
Örömmel tettem, szívem.
És mi volt a magyarázatuk?
Hogy a Szentlélek segített. Mit szólsz hozzá?
Igen? Ez az új megnevezésem?
Nem is rossz. És neked adok kedvezményt az ügyvédi díjamból,
de jössz nekem az óvadékkal.
Majd otthon törlesztek.
Van néhány ötletem, ami tetszhet.
Már alig várom.
-Puszi! -Szia, kicsim.
Nemsokára a kedvenc ügyvédemmel leszek.
Később beszélünk.
Írd alá! Ott kell. Ez minden.
-Isten áldja a jóságát! -Jól van.
-Köszönöm szépen. -Nem, én köszönöm.
-Köszönöm. -Szívesen.
Ez szép kis összeg.
Sajnálom, de neked nem tudok adni.
Ebből törlesztetted, amivel Janetnek és nekem tartozol.
Nem akarsz beszélni vele?
Nem, jó ez így. De köszönöm.
Vico.
Hogy kisegítselek egy kicsit a gödörből.
Veheted bónusznak.
De ne szólj róla senkinek!
Köszönöm.
Fiúk, lányok!
Nektek köszönhetően a koncertsorozat
nem elég, hogy megvalósulhatott, de sikerre is tudtuk vinni.
Úgyhogy tapsoljátok csak meg magatokat!
Egy nagyszerű hírrel is szolgálhatok.
Leszerződtünk a Medellín Színházzal,
és így eltölthetünk egy hónapot az örök tavasz városában.
Még valami, szeretném...
egy nap tapssal megköszönni a kórusnak a munkáját,
mivel ma búcsúzunk tőlük. Ez lesz az utolsó koncertjük.
Búcsútapsot!
Mario úr!
Mondja csak... minket nem hívtak Medellínbe?
Így van. Maguk nem jönnek.
Kérem, értsék meg, nem költhetünk egy vagyont
az odautaztatásukra,
a hotelre, az étkezésekre, és biztos rengeteget ennének,
meg a napidíjra, mikor Medellínben is találunk statisztákat,
akik ugyanolyan jók lesznek.
Kérem, egyvalamit azért ne feledjenek!
Maguk nem kórus.
Hanem statiszták.
És statisztákat nem nehéz találni.
Élvezzék az utolsó koncertet!
Ma érzek itt némi fájdalmat... Csaó!
Mindjárt képen vágom...
-Valami baj van? -Nincs semmi, Mario úr.
Szólj, ha segíthetünk!
Ezt egymás közt fogjuk megbeszélni.
Várjunk, amíg mindenki elmegy!
Ilyet nem lehet csinálni.
Humberto úr, tennünk kell valamit. Ezt nem hagyhatjuk annyiban.
Mi is a koncerthez tartozunk.
Fontos alkotóelemei vagyunk, maga is mondta.
Hagyjuk, hogy ez a kettyós így kibabráljon velünk?
El akarja hitetni velünk, hogy semmit sem érünk.
Cepeda úr számít ránk, és ő olyan jó ember.
Nem hagyhatjuk cserben.
-Mit tegyünk? Nem kellünk nekik. -Beszélünk vele.
Lorenza asszony, a gond az,
hogy ez most nem a jó szándékról szól, hanem a költségekről.
És akkor? Adjuk fel és ne csináljunk semmit?
Ott leszünk Medellínben.
Kerül, amibe kerül. Mehetünk autóval, kenuval vagy szamárháton, de ott leszünk.
Van ott egy unokatestvérem, aki négy főt be tud fogadni, és...
Nekem a nagybátyám Jardínban él. Nem egészen Medellín, de közel van.
És van egy farmja. A többieket el tudnánk ott szállásolni. Megoldható lenne.
-Komolyan? -Igen.
Hékás, várjunk egy kicsit!
Még ha busszal is megyünk, nincs pénzünk jegyre.
És mi lesz az étkezéssel?
Összegyűjthetnénk rá a pénzt. Mondjuk egy tombolával vagy vásárral.
Bingóval is. Vághatok ingyen hajat.
Én meg énekelhetek.
Nem tudom, én hogyan segíthetek, de megteszek mindent, amit tudok.
Ez a beszéd.
-Na? -Humberto?
Legyen.
Nem vagyunk szegények.
Ahogy halottak sem, úgyhogy Medellín, készülj, mert jövünk!
-Rendben? -Jó.
-Lorenza asszony, maga velem jön. -Ügyesek voltatok.
Jó, de mi történt?
-...nagyon jó. Amikor bejön... -Andrés úr.
Válthatnánk néhány szót?
Nem. Éppen távozik.
Andrés úr, elnézést...
Megértjük, hogy Medellínbe a szűkös költségvetés miatt
nem lenne könnyű elvinni minket.
Megoldhatatlan. Igen, sajnos az.
De van egy ajánlatunk.
Elmegyünk Medellínbe, és ott leszünk a koncerteken
ugyanazért az összegért, amit itt, Bogotában fizet nekünk.
Nem.
Nem szeretnénk kérkedőnek tűnni, de a koncertnek szüksége van ránk,
és mi sem akarjuk cserben hagyni magát.
Nos... szerintem remek ötlet! Csodás. Ugye milyen jó lesz, Mario?
És az úti költségekbe be tudunk szállni, Medellínben meg megszállhatnak nálunk.
-Köszönjük. -Ugyan, nincs mit.
Köszönjük, Mario úr. Nagyon hálásak vagyunk.
-Mario! -Köszönjünk, Andrés úr.
Áldja meg érte a Jóisten!
Gyerekek, ott leszünk Medellínben!
Megyünk Medellínbe!
ITALOK
ÜDVÖZÖLJÜK A KASZINÓBAN!
JÓSLÁS - TUTU ASSZONY
Hölgyeim és uraim!
Jobban nem is sikerülhetett volna.
Nagyot kaszáltuk. Ott leszünk Medellínben.
Újra!
Még egyszer! Meg akarom tanulni a dalt, mire Medellínbe érünk.
-Nem akartok harapni valamit? -De!
Jól van, mindjárt lehúzódom valahova.
-Szuper! -Jó?
Jól van, de túl sok időnk nincs. Rendben?
A tengervíz már elmosta a fájdalmat
Nincs baj
A tengervíz már elmosta a fájdalmat
Nincs baj
A tengervíz már elmosta a fájdalmat
Humberto, mi legyen?
Itt vannak a sarkunkban.
Itt nincs semmi, főnök.
-Mi van? -Nem találtam semmit.
Hol van a pénz?
Gyerünk már! Hová tették?
Már mondtam.
Vico lelépett vele.
Elnézést kell kérnem, különösen a hölgyektől,
ezért a roppant kellemetlen közjátékért.
De nem én döntök. Parancsot követek, ugye megértik?
El kell árulniuk, hogy hol van Vico barátunk.
Nem tudja valaki, hogy hol lehet?
Tudják, mi fog történni, ha nem tudom előkeríteni.
Tudják, akkor mi lesz?
Lehet, hogy nyugdíjaznak.
De ezalatt a koporsót értik.
Jaj nekem!
Szegény ember!
Maguk nem tudnak semmit az életemről. Feleségem van.
Két főiskolás lányom.
Ki állja majd nekik az iskola költségeit, ha én már nem leszek?
Értsék meg, nagyon szenvedek!
A feleségem rokkant, ha én sem keresek, ki fizeti a főiskolát?
Annyira fáj!
Ugyan, főnök. Fel a fejjel!
Tegyék meg nekem ezt a szívességet.
-Nem! -Ne, ne!
-Várjon! -Tényleg nem így akartam.
Ha nem árulják el, hol van Vico, egyesével meg kell ölnöm magukat.
Mi mást tehetnék?
-Ne fogja ránk! -Mondják meg...
Nagyon nem szívesen teszem, de ha nem árulják el, muszáj lesz...
Ne! Palmirába ment.
Palmirában van. Azt mondta, meg akarja látogatni a családját.
De pontosan hol? Palmira elég nagy.
Keresse Guerrasékat! Mindenki ismeri őket.
Azt mondta, a beteg anyját megy meglátogatni.
-Most siessen... -Ha hazudtak nekem...
Ha bármelyikük hazudott nekem...
A feleségemre esküszöm, Gus úr.
Nézze, nekem is van családom. Ott van maguknak a kocsi.
Ha sietnek, még utolérik. Esküszöm.
Istenre és a lányaimra esküszöm,
-ha hazudtak... -Nem, nem.
Az egyikük kinyírásával kell bizonyítanom, hogy komolyan gondolom?
-Ne, ne! -Nyírd ki valamelyiket!
Ne!
-Gus úr! -Senkit sem kell megölni.
Srácok, gyertek! Siessünk! Legyetek szívesek!
El se hiszem ezt az egészet.
Aggódom Vicóért. A fickók igazi rosszfiúknak tűntek.
Rosszfiúknak?
Vicente, miért árultad el nekik, hova ment Vico?
A barátunk már lelépett.
De gengsztereket küldtünk a nyakára.
Áldoztunk volna fel inkább valakit magunk közül?
-Richard, ne gyere ezzel! -Nyugodj le!
-Állj le! -Elég, mindenki csillapodjon!
Vico nem lesz se Palmirában, se a buszpályaudvaron, se sehol.
Jól van.
Akarjátok látni az üzenetét?
Humberto és Vicente majd elmondják, miért kellett lelépnem.
De ha most a videót nézitek, akkor biztosan...
Összefutottatok a fickókkal, akik üldöznek engem.
Először is, szeretnék elnézést kérni a történtekért,
és elmondani, hogy egy olyan embernek, mint én,
akivel a kutya se törődött egész életében, ti srácok...
jelentetek mindent.
Nem tudtam...
Nem tudtam, milyen szeretni valakit, vagy hogy milyen, ha szeretnek,
de nektek hála megtapasztalhattam.
Remélem, látjuk még egymást.
De most jobb, ha távol maradok.
Vicente tudja, hol van a pénz, szóval...
Amiatt nem kell aggódnotok.
Kitartást Mario úrhoz, és tudom, hogy Humberto majd megoldja
a pótlásomat is.
Janet...
Ölelem a kislányt.
És vigyázz rá!
Nagyon vigyázz rá! Vigyázzatok egymásra!
Örökre a szívembe zártalak titeket.
Vigyázzatok magatokra, jó?
Halló?
Igen, én vagyok.
Nem úgy volt, hogy átvertük a fickót?
De, elvileg.
De most azt mondják, náluk van Vico.
És ha nem kapják meg azonnal a pénzt, megölik.
-Nem tudom. Lehet, hogy csapda. -Nem.
Próbáltam hívni, de nem vette fel.
Hívjuk a rendőrséget! Nincs más megoldás.
Figyelmeztettek, hogy ne tegyem.
Túl kockázatos lenne. Mi lesz, ha bántják a fiút?
Meg kell néznünk, hogy igazat mondanak-e.
Jaj, Lorenza asszony!
Muszáj mindenkinek ott lennie?
Igen. Nem engedünk el egyedül. Ugye?
A többiek megvárhatnak valahol, de mi magával tartunk.
Kevesebb, mint amire számítottam. De rosszul érzem magam az előbbiek miatt.
Szóval ezzel meg a furgonnal beérem.
Hol van Vico?
Hozd a feketét!
Szeretném megköszönni maguknak,
a magam és a lányaim nevében is, hogy így kisegítettek minket.
Az életünket mentették meg.
Mit tanulnak a lányok?
Az idősebb jogot. Be akar kerülni a Kongresszusba.
A kisebbik meg kriminológiát tanul.
Kerületi ügyésznek készül.
Biztos büszke rá.
Nagyon büszke vagyok, ő az osztály legjobb tanulója.
Halálra voltam rémülve!
Elnézést, de a boldog befejezésektől...
elérzékenyülök.
És? Most mi legyen?
Megyünk Medellínbe, hogy dolgozzunk.
Anya, ugye tudod, hogy nincs pénzünk? Se kocsink. Időnk meg pláne nincs.
Már biztos elkezdődtek a próbák.
Nem érünk oda.
Biztos, hogy sikerülni fog?
Soha.
Szeretlek.
-Igen. Ott. -Mario!
-Uram. -Hogy állunk?
Itt minden rendben van, uram. De a kórus nem jött meg.
Az a nyavalyás kórus nincs itt. Én szóltam, uram,
még egy telefonra se méltattak.
Nem válaszolnak az üzeneteimre. Egy szóval sem.
-Történhetett velük valami? -Hát persze.
Találtak munkát valahol máshol, ahol többet fizetnek.
Így megy ez náluk. Én figyelmeztettem, uram.
Igazán kár, kedveltem őket. Ügyesek voltak.
Ne aggódjon, maestro! Már találtam itt egy másik csoportot.
Ugyanannyit kérnek, de képzettebbek. És sokkal egészségesebbek.
Káros szenvedélyek nélkül.
Hisz semmirekellők voltak azok. Látta a tetoválásokat?
Fülbevalós férfiak, és a hajuk...
Jól van, Mario. Értem.
Srácok, be kell vallanom valamit.
Nem vagyok titkárnő.
Vezető beosztásban vagyok egy nemzetközi vállalatnál,
és a férjem nagyon sikeres ügyvéd, és ő...
hozta ki Vicót és Vicentét a börtönből.
A cége biztosít jogi tanácsadást a koncertsorozatnak, amiben szerepelünk.
Nem hisztek nekem?
De, elhisszük. Már tudtuk.
Hallottam, amikor Vicente és Vico baklövése után telefonáltál.
És elmondtam nekik.
-És miért nem szóltatok semmit? -Nem éreztük szükségesnek.
Az a helyzet, hogy...
Ebben a csoportban nem számít, honnan jöttél.
Nekünk nem fontos a pénz,
sem a többi hülyeség, amivel mások annyit foglalkoznak.
Az együttlét öröme tart minket össze.
Hát nem látod? Tudjuk, hogy a világot nem változtatjuk meg, de...
Az együtt töltött idő mindannyiunkat megváltoztatott.
És másra nincs is szükségünk.
Ez az én Lorenzám!
Sikerült megszabadulnom tőlük.
Nem!
Nem, nem!
Nem. Arról volt szó, hogy maguk nem lesznek itt. Tűnjenek el!
Hiába jöttek. Fordulhatnak is vissza.
Már elpróbáltunk a másik csoporttal. És remekül csinálták.
Mario úr, természetesen megértjük az ellenérzéseit,
de megküzdöttünk azért, hogy itt lehessünk.
Igazi pokoljárás volt.
És ha úgy dönt, nem léphetnek fel,
mert kihagyták a próbát,
azt elfogadjuk, elvégre itt maga a főnök.
Maga az Isten.
De ha ez így végződik, akkor mielőtt távoznánk,
én személyesen fogom úgy beverni a maga halpofáját,
hogy napokig csillagokat fog látni a feje körül.
Az majd megtanítja arra, hogy tisztelje a statisztákat.
-Biztonságiak! -Zsarnok!
-Biztonságiak! -Senkiházi!
-Barátaim! Hát ideértek. -Andrés úr!
-Ahogy megegyeztünk, Andrés úr. -Nagyszerű. Örülök neki.
Maestro, azzal fenyegetőztek, hogy megvernek.
Kigúnyolták az arcomat.
-Rosszullét kerülget. -Tudják, mit?
Szerintem csodás, hogy itt vannak. Megnyugtat a jelenlétük a színpadon.
Úgyhogy nagyon köszönöm. Jó szórakozást! Örülök, hogy itt vannak.
-Köszönjük, Andrés úr. -Gyerünk!
-Ennyi elég lesz. -Mindjárt elájulok.
Mindenki a helyére! Gyerünk!
Hagyjanak!
Elég! Ne érjenek hozzám!
Köszönjük, Medellín! Nagyon örülök, hogy itt lehetünk.
A következő dal a szeretetről és a megbocsátásról szól,
és a címe: El Mensaje.
Egy, két, há, négy.
Mi van már!
-Mi a baj? -Mi történt?
Mario, mi történt?
Mi ez az egész?
Mégis mit művel?
Mi folyik itt? Mit művel a kórus? Mi...
-Figyeljétek! -Jó.
Szabadon
Uramisten!
Mégis mit gondolnak, mit csinálnak?
Így van ez
Köszönöm neked
Már értem
Hogy élhetek
Szabadon
Mert melletted úgy érzem Lehet az ég szürke
Én élek
Az álmok, álmok, álmok Jobbá teszik a világot
Vannak nagy diadalok De el nem szállok
Ezen a világon Minden múlandó
De amíg itt vagyok Szeretni fogok és elmondom
Köszönöm neked Már értem
Hogy élhetek Szabadon
Mert melletted úgy érzem
Lehet az ég szürke Én élek
-Nincs baj -Holnap is felkel a nap
-Az ablakon besüt majd -A tengervíz már elmosta
-A fájdalmat -Arcomat simogatja
Esőcseppek Az ablaküvegen
A fájdalmat
Nincs baj A tengervíz már elmosta
A fájdalmat
Nincs baj
-Nincs baj -A tengervíz már elmosta
-A fájdalmat
Nincs baj
A tengervíz már elmosta A fájdalmat
Nincs baj
A tengervíz már elmosta A fájdalmat
Nincs baj
A tengervíz már elmosta A fájdalmat
Nincs baj
A tengervíz már elmosta A fájdalmat
Komolyan fogadod, hogy elkötelezed magad mellettem?
Hogy továbbra is szereted és elfogadod Lilyt?
Hogy rendezed a peres ügyeidet, és szerzel rendes munkát?
Ezenfelül
tudsz majd olyannak szeretni, amilyen vagyok?
Rendetlen,
kissé heves természetű.
Kissé.
Ha labdába akarsz rúgni nálam, mindre igennel kell válaszolnod.
Kivétel nélkül.
Átgondolhatom a dolgot?
Nem.
Hé!
Igen.
Igen mindenre.
-Hülye! -Te vagy a főnök.
Ez az utolsó esélyed.
-Ne szalaszd el! -Nem fogom. Megígérem.
Hát nem aranyosak?
-Most biztos csak viccelsz. -Miért?
Ez csak a látszat. Még nagyon sok dolgot rendbe kell tenniük.
Főleg neki.
Igen. Csak idő kérdése, hogy mikor kerül rács mögé.
Nem olyan biztos az.
A férjem beleolvasott az aktájába,
és szerintem megvan rá az esély,
hogy szabadlábra helyezik, ha jó magaviseletet tanúsít.
És beszélünk az irodája családjogi szakértőjével,
hogy vállalja el Janet lányának az ügyét.
Jó eséllyel meg is nyeri.
Ők már tudják ez?
Szerinted miért ilyen boldogok? Az előbb beszéltem velük.
-Igazi angyal vagy. -Ugyan.
Csak hozzámentem a világ legcsodásabb emberéhez, aki egyben csodás ügyvéd is.
Emlékeztetett arra, hogy nem akkor leszünk boldogok,
ha folyton a sikert hajszoljuk.
És az egyszerű dolgok emlékeztetnek arra, hogy nem kell elsőnek célba érni,
de célba kell érni.
Köszönöm, barátom.
Hála nektek, de különösen neked,
az első jelentkezőnek, megvalósult Milena álma.
Bárhol is legyen most,
Tudom, hogy büszke a kórusra és arra, amit elértünk.
Igazad van. Talán ő volt az az angyal, aki vigyázott ránk.
Ebben biztos vagyok.
És én tartozom neked köszönettel.
Egész életemben másokat próbáltam boldoggá tenni,
és ezután a kaland után, tudod, mire jöttem rá?
Már nem akarok a legjobb fodrász lenni,
sem a legjobb táncos, sem a legjobb színész.
Nem akarok művész lenni. Tudod, mit akarok?
Azt akarom csinálni, amihez kedvem van, amit majd a szívem diktál.
Akár a legjobb leszek-e benne, akár nem. Ezt tőled tanultam meg.
Köszönöm.
A közönség szerette Cepedát, a zenészeket, a műsort,
és valamelyest a kórust is.
Továbbá nagy hírem van. Amerikai üzletemberekkel tárgyaltunk,
és meghívtak minket Miamiba és New Yorkba.
Ezúttal a kórus...
Nézzék, tisztázzuk ezt!
Most a maguk nyelvén mondom.
Viszlát
Nincs baj
A tengervíz már elmosta A fájdalmat
Ez az!
Nagyon köszönjük, hogy megosztotta velünk ezt a nagyon fontos hírt.
A dátumokat majd szeretnénk minél hamarabb megkapni.
Mert Miamiba és New Yorkba azért nehezebb eljutni, mint Medellínbe.
De Isten velünk van, halpofa.
Ott leszünk... ha törik, ha szakad.
Nincs baj A tengervíz már elmosta a fájdalmat
Nincs baj
A tengervíz már elmosta a fájdalmat
Mario is velük marad
Nincs baj
A tengervíz már elmosta a fájdalmat
Nincs baj
-A tengervíz már elmosta a fájdalmat -Táncra fel, Mario!
Mi történt? Ki jött be ide?
Nagyon sötét van. Van itt valaki.
Biztonságiak! Ki ért hozzám?
Férfi vagy nő? Ki volt az?
Hívnák a biztonságiakat?
Az álmok, álmok, álmok
Naggyá tesznek Jobbá tesznek
Vannak nagy diadalok De el nem szállok
Ezen a világon Minden múlandó
De amíg itt vagyok Szeretni fogok és elmondom
Köszönöm neked Már értem
Hogy élhetek Szabadon
Mert melletted úgy érzem
Lehet az ég szürke
Én élek
-Nincs baj -Holnap is felkel a nap
Nincs baj
-Az ablakon besüt majd -A tengervíz elmosta
-A fájdalmat -A víz
Arcom csapkodja
-Nincs baj -Esőcseppek
-Nincs baj -Az ablaküvegen
A tengervíz már elmosta
-A fájdalmat -Víz, tengervíz
Nincs baj
A tengervíz már elmosta A fájdalmat
Nincs baj
A tengervíz már elmosta
-Már elmúlt -A fájdalmat
A fájdalom
Nincs baj
A tengervíz már elmosta A fájdalmat
Nincs baj
A tengervíz már elmosta A fájdalmat
Nincs baj
A tengervíz már elmosta A fájdalmat
Nincs baj
A tengervíz már elmosta A fájdalmat
A feliratot fordította: Pereczes Erika
Kreatív supervisor Cserháti Balázs