Downloaded from YTS.MX
ДОКУМЕНТАЛЬНИЙ ФІЛЬМ NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
ЛИПЕНЬ 2019 РОКУ
З днем народження, люба Дженніфер
Яка ти гарна!
З днем народження тебе!
Ого!
Загадай бажання!
Він не відрізняється від інших днів народження.
Для тих, хто ще не прийшов.
Насправді я відчуваю, що моє життя тільки починається.
ШІСТЬ МІСЯЦІВ ПО ТОМУ
МАЯМІ
Де ти?
Ходімо.
-Бувайте. Скоро побачимося. -До зустрічі.
Найочікуваніше й найбільш відзначуване неофіційне свято Америки
нарешті настало.
Перед більш ніж 150 мільйонами глядачів,
на Супербоулі LIV, у прямому ефірі.
Зірка шоу, Дженніфер Лопес, уже тут.
На вас чекає дещо особливе.
Цього року мені 50.
Зі мною сталося багато важливих речей.
І усі вони вели мене…
до цієї миті.
Усе своє життя
я боролася, щоб мене почули,
щоб побачили,
щоб сприймали серйозно.
А тепер у мене є неймовірна можливість
показати світові, хто я.
Як представити вам усе, що для мене важливо?
Світ слухає.
Що я скажу?
Коли я була маленькою, у моїй голові закарбувалося,
що я не співачка.
Моя сестра — співачка. Моя друга сестра розумна.
Я була спортсменкою чи танцюристкою.
Тож я не була розумною і не співала.
Так?
Думаю, щоразу, коли мене питали: «Умієш співати?» — я казала: «Ні».
Я встану! Я впораюся!
Я встану, впораюся, я зможу!
Коли я була дитиною,
мама дуже любила мюзикли.
Ще в дитинстві я зрозуміла,
що співати, танцювати, грати —
це те, чим я хочу займатися.
Бо я жила в Бронксі, а він був схожий на цеглу —
сірий і коричневий.
Я любила втікати у світ мюзиклів.
Думаю, «Вестсайдська історія» — мій улюблений.
Він зробив Нью-Йорк і райони Ель-Барріо
яскравими й красивими.
Я завжди захоплювалася Рітою Морено.
Там рідко можна було побачити таких, як я.
Ви забуваєте, що я в Америці
Я хотіла бути як вона. Хотіла грати на сцені.
Я закохалася в танець,
і він відволікав мене від будь-якого навчання.
Мама сказала: «Якщо живеш у цьому будинку, маєш отримати освіту».
Одного вечора ми посварилися, і я пішла.
Мені було 18.
Я стала циганкою, щойно пішла з маминого дому.
Я брала участь у концертах по місту.
Танцюристів наймали за 25–50 доларів.
Одним з прослуховувань була танцівниця у «Яскравих фарбах».
Танцівниця з Бронкса, Дженніфер Лопес.
Я пройшла шлях від танцівниці до занять з акторської майстерності.
Я навіть не могла нікого змусити представити мене як актрису.
Я така: «Ні, я — актриса! Серйозно, я — актриса!»
Вони такі: «Ти танцюристка». А я: «Ні.
Я актриса».
ЛЮТИЙ 2019 РОКУ
МАЯМІ
-Привіт. -Привіт.
Огидно! Помада, я ненавиджу помаду.
Я не хочу забагато макіяжу.
-Шкіра чиста. -Так.
Будьмо чесними. Я граю набагато молодших за себе.
Грати в «Шахрайках» було захоплююче.
Це було жорстко. Там була суть.
Саме за це я боролася у своїй кар'єрі.
Тобі дуже сподобається цей пілон.
-Це твій пілон? -Так, мій.
Він трохи старіший, але на ньому є покриття.
-Гаразд. -За нього легко триматися.
Щоб було легше тренуватися.
Це фільм про жінок з обмеженими можливостями,
які мусили робити важкий вибір.
Ці персонажі нагадують мені жінок, яких я знала в Бронксі.
Гарно. Зроби прапорець. Так.
Відпускай. Досить.
Постав руки на підлогу. Зніми ногу — і готово.
Дуже боляче.
Бо це прискорений курс.
У мене ніколи не було таких синців, щоб я не робила.
НЬЮ-ЙОРК
ЗАВАНТАЖЕННЯ
«Шахрайки» було надзвичайно складно знімати.
Це складна історія про владу, жадібність
і групу різних жінок,
які хотіли шматочок американської мрії.
Проєкт мало не скасували.
-Ось так, друзі. -Я хочу, щоб усі це помітили.
Голлівудом керують чоловіки.
Вони знають, що продаватиметься, а що — ні…
Ми намагаємося це змінити.
Одна з моїх цілей як продюсерки — знімати розважальні фільми,
які, крім того, нестимуть якусь мораль.
Ні, крихітко, гра фальшива.
І не винагороджує тих, хто грає за правилами.
Ти або стоїш у кутку, або виходиш на ринг.
ВЕРЕСЕНЬ 2019 РОКУ
ТОРОНТО
Особливо важко знімати фільми про жінок,
які чинять сумнівні речі.
Я хотіла відтворити в ньому всіх нас,
хто проти цієї зламаної системи цінностей,
показати жінок в іншому світлі.
Коли на майданчику самі жінки — це зовсім інший досвід.
У Голлівуді таке трапляється не щодня.
Я знялася в 40 фільмах, і такого ніколи не було.
На міжнародному кінофестивалі в Торонто починається гонитва за «Оскаром».
Цього тижня дуже багато фільмів привернули увагу,
але є один…
Ми чекали виходу «Шахрайок з Волл-стріт»…
Це мій улюблений наряд. Просто наче кінозірка.
Що казатимемо на прем'єрі?
-Мені подобається жовта. -Подобається жовта? Чудово.
Сьогодні третій день фестивалю.
Ми на світовій прем'єрі «Шахрайок».
Коли працюєш над чимось із самого початку,
ти не здаєшся, і люди нарешті це бачать.
Це нервує, але ми знаємо, що в нас усе вийшло.
Як воно, мамо?
-Привіт, люба, ти мені дзвонила? -Послухай «Венеті Фейр».
«Дженніфер Лопес височіє над типовою американською історією«.
Перший відгук на «Шахрайок» у «Гнилих помідорах»:
«Дженніфер Лопес гідна "Оскара"».
«Оскара»!
Ти пропустила, Елейн.
Ми готові, люба.
-Ми на шляху до «Оскара». -Годі!
-Так! -Ти мене нервуєш.
-Том Генкс! -Том Генкс!
У мене немає блиску для губ.
Мені можна там стати?
Напишу мамі й татові.
-І своїм двом сестрам. -Ага.
«Щасливої вам неділі. «Джетс», уперед! «Люблю тебе», — Тато.
«Доброго ранку», — Леслі.
«Ура», — Лупе.
«На мені футболка "Джетс". Я вболіваю за свою команду».
Леслі. «Джетс», — то була моя мама.
«Джетс, Джетс».
Лінда: «Привіт, тату.
Привіт усім. "Джетс", уперед.
У Джен учора була прем'єра "Шахрайок" у Торонто.
Дивіться, що кажуть». І вона відправила оце.
Тато каже: «Чудово. Зроби це».
Мати каже: «Так, щойно зробив фамбл. "Джетс", уперед.
Потрібен клятий нападник».
Леслі: «Так. Стівен сказав, не зарахували очко».
Лупе: «Я теж бачила».
Я просто напишу: «"Джетс", уперед».
НФЛ отримує негативну реакцію у вигляді протестів гравців
після того, як квотербек Колін Капернік надихнув рух.
ТРАМП: РАСА ТУТ НІ ДО ЧОГО
Президент закликав власників НФЛ зібратися
і щось робити з гравцями,
які стоять на колінах під час гімну.
Вам би хотілося побачити когось із власників НФЛ,
щоб сказати: «Заберіть того сучого сина з поля»?
Він каже, що йдеться лише про те, щоб люди поважали прапор,
але для багатьох гравців ідеться про расу.
Теперішні суперечки мають негативні наслідки
для минулорічного шоу на Супербоулі.
Ліга каже: «Артист усе висловить своїм виступом».
Було очевидно, що НФЛ турбується про імідж
расового представництва.
Тож керівник НФЛ приїхав до «Рок Нейшн» радитися.
Насправді було вже пізно обирати виконавця.
Було дивно. Відбувалося щось дивне.
Ви цього року плануєте бути в Маямі на Супербоулі?
Я ще нічого не знаю.
Кажуть, ви можете виступити в перерві.
Так.
Супербоул — найбільша розважальна сцена. Крапка, безперечно.
Це те, заради чого я працювала і на що сподівалася роками.
Ви цього року виступатимете на Супербоулі?
Гаразд, якщо не хочете відповідати…
Я не знаю.
Гаразд! Це не «ні».
Це буде той самий рік. У Маямі. Їм потрібна латинка.
Здавалося, я перемогла.
Після кількох місяців чуток підтвердили, що Дженніфер Лопес виступить
на шоу Супербоулу в лютому.
Але ніхто не очікував, що до неї приєднається Шакіра.
Зазвичай на Супербоулі один хедлайнер.
Цей хедлайнер створює шоу.
А якщо він захоче мати гостей,
це його вибір.
Було образою сказати, що потрібні дві латиноамериканки
для виконання роботи, яку історично робив один артист.
ЖОВТЕНЬ 2019 РОКУ
Дай мені маленьку хустинку.
Вранці подзвонила Джеймі, сказала, що телефонувала Шакіра,
у піднесеному настрої,
відкрита до ідеї подвійного вступу,
мала кілька ідей, які вона хоче втілити…
Чим більше ми знатимемо, які в кожної з нас наміри…
Так.
…тим легше буде нам обом.
-Привіт. -Привіт, люба. Як ти?
Добре. Ти працюєш?
У мене була нічна зйомка, тож прокидаюся.
Боже мій. Не уявляю, як ти справляєшся.
Слухай. Я знаю, що організатори Супербоулу хочуть, щоб ми виступали на шоу по черзі.
Мені не сказали, скільки я матиму хвилин.
Гаразд. Мені сказали, 12 хвилин.
Я отримала підтвердження, що може бути додаткова хвилина чи дві.
Отже, у нас 13-14 хвилин.
Гадаю, Шакіро, у тебе буде половина часу, а в мене…
-13-14 хвилин на двох? -Ні…
-Загалом? -Так…
-А, добре. Ага. -На все шоу.
Якщо хедлайнерів двоє, нам мали б дати 20 хвилин.
Ти згодна? Так мали вчинити.
Є чудова можливість
показати, хто ми як виконавиці,
показати, хто ми як громада, а також показати…
об'єднати світ.
Ми можемо цієї миті всіх об'єднати.
Для мене як артистки Супербоулу ставки високі.
Ти не просто показуєш людям, чим займаєшся як митець,
але й маєш можливість сказати щось більше.
Ви пишете стільки пісень про кохання.
-Господи. -Скільки?
-Усі вони про кохання. -Усі. Так.
Дехто пише про політику та соціальні проблеми…
Ні, дякую.
Я не люблю політику.
Я не така людина,
але я жила в Сполучених Штатах, які більше не впізнавала.
Я боялася за своїх дітей, за їхнє майбутнє.
Збудуйте стіну!
Більше ніяких стін!
Стіна — ще один спосіб розділити країну.
Вони завозять наркотики.
Завозять злочинність.
Вони ґвалтівники.
Це явне вторгнення.
У цьому старому складі митний і прикордонний патрулі США
тримають сотні дітей-іммігрантів у клітках
з металевої огорожі.
Клітки. Образ кліток для мене…
Я не могла повірити в те, що бачила.
Усіх дорослих, які в'їжджають нелегально,
відправляють до судді для можливого обвинувачення.
Саме тоді батьків з дітьми розлучають.
Не можна відривати дитину від її батьків.
Є певні речі, яких люди не можуть робити.
Який мій меседж, що я відстоюю?
Так я зрозуміла, що мушу не мовчати,
не… залишати політику іншим.
«Цьогорічне шоу Супербоулу — заява до розділеної країни
про важливість доброти, відкритості й співчуття.
Нагадування, що ми завжди сильніші, завжди кращі разом.
Шакіра й Дженніфер уперше разом у Маямі
для потужного виступу, який створить саме це».
Я сказала їй подумати й обрати останню пісню.
«Народжена в США» не сподобалась.
Я не певна на 100 %, тому не змогла її переконати.
А вона: «Я не із США».
Я сказала: «Так, але всі люблять цю пісню.
І коли Америка на висоті, усі хочуть жити в Америці».
Ви теж маєте право приїхати сюди, бо ми — країна іммігрантів.
Ось, хто ми.
Брюс Спрінгстін, білий американець, сказав мені: «Вона народилася в…»,
а я латиноамериканка.
Це занадто.
Ці вилупки поводяться, ніби всі іммігранти,
які намагаються пробратися в країну — злочинці.
Це ствердження Трампа — маячня.
Деякі з нас були тут роками.
І здебільшого це просто добрі люди в пошуках американської мрії.
Це їхня мета.
Але я їй сказала, хай пошукає кращу пісню і краще камео,
щоб заявити, що нам не слід ненавидіти одне одного.
-Так, заява правильна. -Ось така заява.
Ось і заява.
Мої батьки приїхали з Пуерто-Ріко до Нью-Йорка дітьми.
Усі думали, що тут буде краще життя.
БРОНКС
Сідай на потяг, їдь сюди з усіма великими мріями
і намагайся їх здійснити.
Маючи таке виховання, як я, не маючи відношення до бізнесу,
я знаю, що таке вставати, їхати на поїзді й тяжко працювати.
ЛИСТОПАД 2019 РОКУ
Походячи із латиноамериканської спільноти,
не маючи нічого,
ми мали працювати більше, ніж звичайні люди.
Нам довелося тяжче працювати. Ми маємо стояти за себе знову і знову.
-З Днем подяки. -Доброго ранку. З Днем подяки.
-Добре. Як ти? -З Днем подяки.
На дні.
Ліндо!
Зроби щось зі своєю собакою, яку ти привела без попередження.
Я роблю начинку.
Мій колишній чоловік завжди готував індичку.
Думаю, десь 48 років.
Я весь час готую ту саму індичку.
Ми з татом зазвичай готуємо вечерю на День подяки.
-Я навчив їх це робити. -Мама не любить готувати.
Треба скуштувати, щоб перевірити, чи смачне.
-Чекай, дай ще трохи перемішаю. -Добре.
Візьми картоплю.
Забагато оцту.
-Ні. -Так.
-Ні. -Так, люба.
Ні. Дуже смачно.
-Забагато оцту. -Ні.
Забагато оцту.
Яка іронія.
У дитинстві
я була оточена
потужними,
сильними жінками.
Мама, бабуся і тітка.
Вони всім керували. Ось і все. Вони були головними.
Ми з Девідом переїхали в Бронкс.
На четвертому поверсі без ліфта
і лише одна спальня.
У тій квартирі я народила трьох доньок.
Мама — дуже складна людина, у неї багато негативного досвіду.
Її покоління вважало:
з'явиться чоловік, який одружиться з тобою, дбатиме
до кінця життя і забезпечуватиме.
А вона мріяла про більше.
Мріяла стати актрисою.
Хотіла, щоб ми були незалежними.
«Я не хочу, щоб ви залежали від чоловіка».
Я завжди мала великі очікування. Це було не критично.
А щоб показати, що можна краще.
Правду кажучи, Дженніфер завдала мені найбільше клопотів.
Ми часто сперечаємося.
Вона робила те, що мала, щоб вижити,
і це зробило її сильною,
але й жорсткою.
Вона нас часто била.
Я була далека від ідеальної матері, але єдине, що можу сказати —
усе, що я робила, було в їхніх інтересах.
Сідайте, куди захочете.
Я рада, що вона сильна й жорстка,
бо в цьому бізнесі інакше не виживеш.
Я вдячна своїм батькам. Вони навчили мене все робити самотужки.
І я живу із цими нагадуванням у голові.
Як молода артистка,
я хапалася за кожну роботу,
бо між ними було так багато, яких я не отримувала.
Хороших ролей для кольорових жінок було обмаль,
але я просто продовжувала працювати й вірити, що якось, якимось чином
можливість випаде.
Дякую всім вам, що прийшли.
Це справді надзвичайна подія.
Я радий представити вам Дженніфер Лопес.
Дженніфер!
Селена була співачкою техано
і популярною артисткою з неймовірною сценічною присутністю суперзірки.
На жаль, коли їй було 23 роки,
її застрелив голова фан-клубу.
Це важливо для латиноамериканської спільноти, бо в нас не було
рольових моделей у Голлівуді,
які б подолали такі бар'єри, як вона в нашій латинській спільноті.
«Селена» — дуже цікавий і зворушливий фільм,
що завдячує яскравому виступу Дженніфер Лопес,
яка демонструє сценічний розквіт і швидко завойовує собі фанатів.
Ні. Знаєш, хто ти?
Я тебе бачу.
Ти — просто Кріс.
Ви кажете, що з'явилася зірка. Можливо. Вона неймовірна в цій ролі.
Ви подолали фінансовий бар'єр латиноамериканських актрис.
Заробляєте мільйон доларів за фільм, стираючи культурний бар'єр у Голлівуді.
Це вагомо.
Знаю, це надзвичайно. Здається, цього року я виграла джек-пот.
Пам'ятаєш, яким балакучим був у багажнику? Адель каже, ти так робиш, коли нервуєш.
Виказала мене?
Ти торкався мого стегна.
Дженніфер Лопес. Ось, що ми маємо. Дженніфер робить його гарячим.
Моє уявлення успіху завжди розвивається,
я завжди виходжу за межі зони комфорту
і роблю щось інше.
Я працюю над альбомом.
-Перепрошую? -Так.
-У вас є альбом? -Так.
-Ви можете водночас? -Я спробую балансувати…
Вона завжди мала пристрасть до співу.
Після «Селени» вона хотіла займатися музикою.
Я подумала, чому б не спробувати?
Чому не можна займатися всім?
Ми були сповнені рішучості користатися можливостями,
які нам випадали.
Вона не зупинялася.
МРІЯ, ЯКА ЗБУЛАСЯ
У вас був план щодо такого масштабу?
Альбом номер один і фільм номер один.
Вона танцівниця,
яка стала актрисою,
яка стала співачкою,
яка стала світовим кумиром.
Вона — кольорова жінка,
яка мала сміливість здійснити свою мрію.
У важкі економічні часи Дженніфер Лопес вивела мистецтво діви
на нові висоти.
Джей Ло, «сусідська дівчина».
Сестра має бути скромною, а вона такою вже не є.
Насичене особисте життя Дженніфер Лопес.
Голлівудська серійна наречена знову за своє.
Газети й журнали з історіями про неї добре продавалися.
Чому в неї такі хаотичні стосунки із чоловіками?
Чого б я не досягала, їхній інтерес до мого особистого життя
затьмарював усе, що відбувалося в моїй кар'єрі.
У мене була дуже низька самооцінка.
Я справді вірила їхнім словам, що мені чогось бракувало.
Була поганою співачкою, актрисою.
Я погано танцювала. Я нічого не вміла.
Мені просто тут не місце. Чому б мені не піти?
Гадаю, у мене були ненормальні, токсичні стосунки.
Коли твій хлопець каже: «Ні, ти відстій,
ти невдаха, ти така-сяка», — відчуваєш, що нічого не варта.
Якби мені Дженніфер Лопес сказала: «Ти не вмієш співати», —
я б сказав: «Ти теж!»
Буріто, тако-тако!
Буріто, тако, тако-тако!
Не думай, що оскільки Я дуже багата
Я тебе запрошу в свою хату
Ми з жалем повідомляємо вам, що скасовуємо з вами контракт.
Що? Ні, ви не можете.
Ми хочемо подякувати за вашу працю і «талант».
Я якось спитав її: «Тебе це не турбує?»
Вона сказала: «Я латиноамериканка. Я жінка».
БЕН АФФЛЕК
«Я очікувала цього. Ти цього не очікуєш.
Ти хочеш неупередженості».
Вибачаться від їхнього імені наш стажер Ілон,
схожий на Бена Аффлека, і наша місцева Джей Ло, прибиральниця,
Джуді Ловенштейн.
«НЕ ДРУЖИ З ПРИСЛУГОЮ, ТИМ ПАЧЕ НЕ ОДРУЖУЙСЯ З НЕЮ».
Багато разів я думала…
«Мабуть, я все кину».
Мені довелося…
справді розібратися, хто я,
і вірити в це, а не в щось інше.
Дженніфер Лопес можуть номінувати за найкращу жіночу роль.
Ця новина полягає в тому, що, досить жорстоко,
у неї десять номінацій на «Золоту малину».
Кажуть, вона зможе все повернути,
отримавши номінацію на «Оскар».
У нас є справжня суперзірка, про яку пишуть газети
через її останню роль у фільмі «Шахрайки».
Прошу, вітайте неповторну Дженніфер Лопес!
Гаразд. Вам аплодували стоячи, коли ви увійшли. Фільм…
-Фільм… -Фільм.
Він отримує чудові відгуки, і це, мабуть, вас дуже радує,
бо ви не лише знялися у фільмі, а й спродюсували його.
Так. Я робила це із задоволенням. Нам знадобилося багато часу.
І ми знали, що людям буде весело, вийде приємне кіно.
Фільм змушує замислитися.
Він глибший, ніж ви гадаєте.
Я розуміла, що ця роль — великий ризик.
Це був суперечливий проєкт, і для мене він був ризикований.
Уперше за довгий час
я справді злякалася,
відкриваючи перший номер.
Пам'ятаю, подумала, що, хоч це й страшно,
я постійно виступаю перед 30 000 глядачів. 300 — ніщо.
Але це була перша роль, де я не приховувала
жодної частини себе.
Мені довелося стояти на сцені.
Не так, як на концертах — у костюмах з блискітками і все таке.
Я ношу сексуальні костюми. Справа не в цьому. Усе було інакше.
На старт.
І почали, усі.
Це виснажувало не лише фізично,
але також емоційно.
Я гадаю, це її найкраща робота з 2002 року.
Потім у неї був чудовий період у кіно.
У тебе в голові вибухнула клята лампочка?
І тепер ти розумієш, що… ми одне одному не підходимо?
І я думаю: а я і забув,
що саме зробило її такою кінозіркою.
На старт.
Неймовірне в моєму поточному житті те, що все, про що я мріяла,
уся моя кар'єра понеслася одразу,
наче лавина.
Критики передбачають, що ти отримаєш першу номінацію на «Оскар».
Що робимо зараз, «Вераєті»?
«Вераєті», а потім журнал «W».
Я тут?
Я не думаю, що смішна, тому…
Ні, ти просто… Я не смішна.
Вам потрібна сережка з написом «Я воюю з іншими жінками»?
Хочете носити браслети, але з боків голови?
Тоді вам потрібні…
Кільця!
Знято!
Ще раз? Має бути ідеально.
Оскільки я роблю багато речей
і справді беру участь у прийнятті рішень,
іноді їх буває занадто багато.
Дай мені ще один шанс на мій вірш, чорт забирай.
Гаразд. Почнемо спочатку.
-Привіт. -Я люблю тебе.
Дай закінчити. Я відразу наберу, добре?
-Привіт, люба. -Привіт, мамо.
Чула, тобі сняться кошмари, дитинко.
Давай зустрінемося вранці. Зможемо трохи поговорити.
Я не бачив, щоб ти хворіла.
І не побачиш. Коли хворітиму, ти не знатимеш.
Скажіть «А».
Одного разу, коли ми це робили, у вас був фарингіт.
Не цього разу.
Буде весело.
Давайте ще раз «А».
Є.
Як гадаєте, що це?
Гадаю, верхні дихальні шляхи.
Почнемо лікувати вже зараз.
-Як скажете. -Подивлюся дату.
У мене була депресія, не брехатиму. Гадаю, вона підкосила імунітет.
Я багато працюю, далеко від дітей.
Мене це трохи засмучує.
У вас три з половиною роботи.
-Так. -Тож це не лише одна з них.
Треба щось змінити, докторе Губерман.
Наступного року. Я поступово змінююся.
-Нагадати через рік? -Прошу.
-Ні, нагадайте на Різдво. -Добре.
-Ви бачили мій фільм? -Я два роки не дивлюся кіно.
-Подивіться «Шахрайок». -За 100 000 000.
-Це хіт. -Я візьму дружину.
-Гляньте. Він смішний. -Добре.
Історія трохи непристойна, та вам сподобається.
Мені 70 років. Не має значення.
Добре. Готові.
-Де я? Тут? -Так, тут.
-Оце у вас був рік. -Він був неймовірний.
-Вам виповнилося 50. -Неймовірно.
-Так. -Ви знялися в «Шахрайках»…
Отримали дивовижні відгуки.
«Шахрайки» відкрилися.
-У вас був аншлаг. -Турне, чудово.
Я бачив тур. Він був неймовірний!
Вас запросили виступати на Супербоулі!
-Знаю! -Та годі вже! Що за рік!
Вас з Шакірою. Скільки вам треба часу, щоб…
Перерва — рівно 29 хвилин,
тож треба сцену встановити, нам виступити, а потім розібрати сцену.
У нас буде від 12 до 14 хвилин.
Ми, мабуть, поділимо час між собою,
і, сподіваюся, матимемо чудових гостей і все таке.
-Це неймовірно. -Дякую.
П'ять, шість, і вперед!
Я хочу, щоб ми із цього почали.
-Так. -Зробимо щось на чотири хвилини.
Тоді поставимо в ту частину на 4-5 хв. невеличкий фінал з виходом Шакіри.
-Так. -Працюватимемо над цим.
-Так. -Що вийде — я не знаю.
Саме лише це чотири хвилини.
Знаю, але я маю розібратися.
У нас шість хвилин.
Я працюю з Дженніфер уже вісім років.
Коли вона сказала: «Я виступаю в перерві Супербоулу», —
перше, що мені спало на думку —
як я монтуватиму всі ці хіти?
У нас шість клятих хвилин.
У нас є 30 секунд пісні, якщо треба.
Візьмемо хвилину — і все.
Залишається п'ять.
Але мають бути певні пісні, які ми співаємо.
Розумієш? Нам треба співати.
Це ж не клятий танцмайданчик.
-Так. Тож… -Нам треба заспівати наше послання.
Я зараз намагаюся зрозуміти, що таке шість хвилин.
Найгірша ідея у світі — щоб двоє виступали на Супербоулі.
Найгірша ідея у світі.
Мені просто потрібен час Джей Ло. Я знаю.
-Який? -Мені треба…
Є хіп-хоп Джей Ло, фанк, латиноамериканська.
Латиноамериканську Джей Ло й ще щось.
-І мама Джей Ло. -Маму, ось що.
-«Пристрель мене, але я не можу впасти». -Гаразд.
«Хочеш мене списати, але я нікуди в біса не піду».
Саме так.
Добре.
Джей Ло «я досі в строю».
Може, Елтона Джона.
ГРУДЕНЬ 2019 РОКУ
Вітаємо в номінаціях на премію «Золотий глобус».
Найкраща гра актриси
у ролі другого плану в будь-якому кіно…
Кеті Бейтс — «Річард Джуелл». Аннетт Бенінг — «Звіт».
Лора Дерн — «Шлюбна історія».
Дженніфер Лопес — «Шахрайки».
Я щойно прокинулася.
Я пишу тобі з п'ятої ранку.
-П'ятої ранку? -Так, це було…
Це о 8:00 за Нью-Йоркським часом?
О восьмій за Нью-Йорком.
Я думала, о 8:00 за Лос-Анджелесом. Думала, це 11:00.
Я плакала, а потім намагалася тебе розбудити.
Ти знову номінантка на «Золотий глобус»!
Так.
-Тобто здається… -Минуло лише 20 років.
-Чорт! Я люблю тебе. Я тобою пишаюся. -Я люблю тебе.
Привіт, друзі.
Давай, мамо!
-Сцена буде такого розміру? -Так. Це сцена…
Гаразд.
Добре.
Це подіум? Я ж казала, цього недостатньо.
Це процес створення.
Як у художника, у якого під час малювання
щось забивається під нігті, забруднює обличчя.
Те саме в мене зі створенням шоу.
Він робив усе пропорційно.
Подіум, той подіум, цей подіум.
Це не завжди гарно,
але я завжди розумію, яким має бути кінець.
Я навіть не знаю, що це.
-Цей формат? Як декорації… -Що це в біса таке?
Він чотири метри.
Мені байдуже, чи доведеться розрізати його пилкою,
додавати й робити потрібних пропорцій.
Ось, що вони мають зробити.
Що можна зробити на такому подіумі?
Анічогісінько.
Коли я беру участь у створенні шоу,
у цьому безладі, пристрасті,
інтуїції, я шукаю відчуття.
Треба, щоб воно відчувалось, бачилось,
звучало, щоб кожна мить була ідеальною.
Повернися. Назад. П'ять, шість.
Один, два, три, чотири, і бум.
Нам було цікаво, скільки ще тіл залучити.
Ми все побачимо в цій конфігурації.
-Тут 20 осіб. -Тут 20 осіб.
Думаю, треба щось зробити, щоб закінчити момент.
Так, бум-бум. З Бронкса, Нью-Йорк.
Треба спробувати закінчити.
Спершу знімемо і спробуємо.
Коли йдеться про створення такого виступу,
виконання — це все.
Можна створити хореографію, костюми,
але головне — як ви зведете все разом.
Тож деталі — це все.
Вона хоче, щоб усе було ідеально.
Готові? П'ять, шість, сім. Вгору.
-Вибач. -Моя провина.
Такий великий отвір не потрібен. Спробуй.
Знято.
-Ти так легко це зробила. -Справді?
-Так. -Це легко.
Поїхали.
Сценарій кліпу до пісні On the 6
Для Джей Ло до цього
Я залишаюся на місці Адже суми наростають
Я справжня, думала, що сказала тобі
Не треба злитися
Добре. Ось так.
Коли я збираю шоу докупи,
думаю про нього цілодобово.
Натхнення може прийти будь-де.
Моя подруга надворі. Вона тут танцює.
Ну, уперед.
Я так вас люблю!
Добре! Поїхали.
Покажемо пані Джей Ло, що вміємо.
Тож викладаємося на повну! Поїхали!
Так!
Неймовірно!
Треба тренуватися щодня, так?
-Так. -Так.
Дедалі краще й краще. Було так добре! Я така рада!
-Дякую! -Обійміть мене!
Дуже мило. Добре, що ти сказала мені це зробити.
Джей Ло!
Бувайте, друзі.
У нас на лінії Геміш та Брюс.
Я висловлю всі ідеї,
а ви скажіть, як, на вашу думку, їх можна втілити.
Ця дівчина з Бронкса й ця з Барранкільї
якось опиняються на цій сцені.
І тут ми маємо представити
нашу культуру, нашу музику та жінок усього світу.
Ми подумали, було б чудово залучити
фантастичних танцюристок, яких я щойно зустріла, і ще сотні
інших дівчат у світлих клітках.
Хор дівчаток на полі співає.
Треба відчути латиноамериканців у клітках. Що не можна нас там тримати.
Цього не буде.
Суть у тому, що наступне покоління не буде придушене так, як ми.
Ось основна ідея.
Ось план розміщення з колом у центрі та подіумами.
Ми хочемо, щоб символ жінки був спереду.
Він має бути делікатним.
Наш меседж має бути ненав'язливим.
Люди не люблять, коли їх шокують.
Геміше, у тебе щось є?
Зачекай. Зараз я, мабуть, буду сперечатися,
але єдине, що в ньому ненав'язливе й суперечливе,
враховуючи все, що відбувається із самоідентифікацією,
це символ жінки.
Думаю, дехто може вважати його ексклюзивом.
Гадаю, трохи недоречно
робити щось таке на Супербоулі — може, подібне вже було.
Гадаю, у цьому немає артистизму…
Я розумію, про що йдеться, але думаю, ваш меседж під час шоу
важливіший за наявність символу.
Я думала, ти скажеш про клітки.
Це темна тема,
але якщо ми передамо меседж красиво,
м'яко, тоді, можливо, більше людей його сприйме.
Ось схема, яку він зробив для її клітки.
Її форма.
Я подумала,
моя донька може заспівати «Народжена в США» у фіналі.
Намагалася змусити Брюса Спрінгстіна зробити камео.
Потім я подумала, що буде потужніше,
якщо Еммі заспіває «Народжена в США», як дівчинка-латинка.
Якщо вони з'єднані нагорі, то могли б відкритися,
тоді дівчата могли б вийти.
Не треба робити їх складними.
Треба зробити їх простими, але гарними.
Мене турбує те, що їх можна вивести кілька…
-Так. -Вони підсвітять поле.
Це стадіон. Нам потрібен масштаб.
-Треба, щоб ця частина мала масштаб. -Так.
Якщо мені дістануть ще 400 маленьких дівчаток,
які будуть у клітках співати «ой», і все буде світитися,
масштаб буде потужним, візуальний ефект буде потужним.
Ось, що важливо.
Є ще цей оксамитовий.
Зелений — мій щасливий колір.
Я маю одягти все зелене.
Так.
Ось так.
Так, ми їдемо на «Золотий глобус».
Нам знадобиться вся зелень, яка є.
Пам'ятаю, як ходила на «Золотий глобус» за «Селену».
Тоді я одягалася вдома.
Усі казали, що я не переможу, але я раділа нагоді бути там.
Вас номінували за «Селену». Що ви відчуваєте?
Я нервую. Не думала, що буду хвилюватися.
На той момент цього було достатньо.
Ні, мені не подобається.
Для Гільдії кіноакторів.
Ця підійде для премії «Незалежний дух».
Ця — для кінофестивалю в Палм-Спрінгз.
Мені знадобилося 20 років
і ще 25–30 фільмів, щоб опинитися тут знову.
Ця так підходить для «Глобусу».
У такій сукні буде незручно програти.
Є схема, яка працює в сезон нагород,
чого я раніше не робила.
Це кампанія.
Якщо її не робити, тебе змушують почуватися, ніби ти не маєш шансів.
На Міжнародному кінофестивалі в Палм-Спрінгз
Джен отримає престижну премію «В центрі уваги».
Фестиваль дуже важливий.
Судді Академії щойно почали голосувати в номінаціях на «Оскар».
За 3 дні лауреати зберуться на вручення премії «Золотий глобус».
Добре. Ходімо.
Джей Ло!
Дженніфер! Правий бік!
Може, через те, що важка робота так довго не дає про себе знати,
легко сприймати Дженніфер Лопес як належне.
Я пишаюся, що вона отримала визнання, на яке заслуговує.
Тридцять одна номінація на кращу жіночу роль другого плану.
Мені доручили розказати про жінок,
які зазвичай залишаються поза увагою.
Рамона мала масу протиріч, жіночий персонаж з глибиною,
що в Голлівуді зазвичай дістається чоловічим ролям.
Усі талановиті жінки,
які пишуть, продюсують і знімають фільми,
підтримуйте одна одну, розповідайте свої історії.
Пам'ятайте: «ні» — не відповідь.
Це можливість.
Здавалося, боже мій, буде так страшно
на всіх цих церемоніях нагородження. Я буду…
Це так хвилююче, що я не можу пояснити.
Я вже знала, що отримала нагороду, але ще була ніби…
-Бідна. -Дякую.
Навколо всі ці люди, які, як я бачила,
роками виграють нагороди, а я нічого не вигравала.
Я — 50-річна актриса, у якої найбільший хіт кар'єри —
грати стриптизерку,
жінку, яка усвідомлює силу своєї сексуальності
і перевертає з ніг на голову спосіб сприйняття жінок.
-Привіт. -Привіт, друзі.
-Як справи? -Добре.
Я хотіла викласти все це на сцені Супербоулу.
Ми тренувалися для «Шахрайок» у Лос-Анджелесі,
і я привезла силіконовий пілон.
З гумовим покриттям. Можна бути в одязі. Це не проблема.
-Так. -Я думаю про спортзал.
Чи не треба одягати на цю сцену колготки.
Перевдягнутися після Балвіна, щось накинути.
Ми могли б показати, що я боса.
Важко бути там з усім тим світлом і не налажати…
Ми вшановуємо жінок
у всіх сенсах того, ким вони є.
За те, що вони розумні, сильні, чуттєві.
Давайте, друзі.
Іноді ми, жінки, ми думаємо:
«Якщо я надто сексуальна, мене не сприйматимуть серйозно».
Не можна просто знищити певні частини того, ким ти є.
Вони можуть співіснувати,
бути автентичними й справжніми.
По-перше, у нас нова танцівниця
аж із самого Бронкса, Нью-Йорк, міс Дженніфер Лопес!
Я була там тиждень. Одна дівчина підійшла до мене
і каже: «Ми мали робити фотосесію.
Та її відклали. Чекають, доки ти схуднеш».
Перепрошую?
Коли я почала працювати, ідеалом краси була сухоребра
висока білявка
без особливих форм.
У всіх фільмах мені намагалися мінімізувати зону стегон.
Я — латиноамериканка. Я просто…
не типове англо тіло, розумієте?
Це не я.
Хто в захваті від нового фільму Дженніфер Лопес?
Знаєте, яка в ньому родзинка? Її дупа в 3D.
Дженні, я маю тобі дещо сказати. Я…
-Здається, я тебе люблю. -Я теж тебе люблю, Бене, але…
Але що?
А що, як ти досі маєш почуття до шльондри з великою дупою?
Джей Ло, будь ласка!
Дозволь понюхати твою дупу.
-Що ви думаєте про свою дупу? -Ви жартуєте?
-Ви цього не питали. -Спитав.
Я виросла серед жінок з формами.
-Я ніколи нічого не соромилася. -Шоне!
Дженніфер, розкажіть про свою сукню.
Версаче. Я бачила її в Донателли, і вирішила одягти на «Греммі».
Давай, Метте.
МЕТТ ЛАУЕР
Я прошу вас проявляти повагу.
-Господи! -У неї велика дупа!
Було важко, бо думаєш, що люди тебе не сприймають.
Наче ти посміховисько.
ТРЕЙ ПАРКЕР
Я навіть не хочу питати, як ця сукня трималася.
Але я вплинула на речі, на які не мала наміру впливати.
Культова сукня від Версаче, яку одягла Дженніфер Лопес —
саме через неї створили Google Зображення майже 20 років тому.
МІЛАН
Вітаємо в Мілані, Італія, на Тижні моди 2019 року.
На Міланському тижні моди кращі з кращих…
-Привіт, Дженні. -Привіт.
Привіт.
-Привіт, Менні. -Привіт, Робе.
Дуже дякую.
Покажи зображення сукні від Версаче з джунглями.
-Погляньте на ці фото. -Боже мій.
Добре, Google, покажи мені справжню сукню з джунглями.
-І показує тебе. -Та-да.
Боже мій.
Люба, твоє тіло стало кращим.
Це ж божевілля.
Ні. Усе завдяки поїздці на «Греммі».
Стільки людей!
-Вітаю з неймовірним успіхом. -Дякую.
-Перший день за 20 років. Божевілля. -І халат відповідний.
На модних показах вона просто сидить
в окулярах, щоб ніхто не знав, про що вона думає.
Коли я вийшла з-за рогу, побачила її. Вона ніби…
я така…
СІЧЕНЬ 2020 РОКУ
Сімдесят сьома церемонія вручення премії «Золотий глобус»
цього вечора відбудеться в Лос-Анджелесі.
Будуть усі — від Едді Мерфі до Джей Ло.
Буде історичний вечір.
Гей, милі люди, у нас дві години.
-Про що думаємо? -Проста спереду, вечірка ззаду.
Так.
Зараз.
Час виходу.
Дженніфер Лопес, номінантка за роль у «Шахрайках з Волл-стріт».
Експерти стверджують, що вона може отримати премію як актриса другого плану.
Її конкурентка — Лора Дерн. Буде запекла битва.
Усі на неї заслуговують,
але ми вболіватимемо за Дженніфер Лопес до кінця.
Я не знаю, що скажу,
якщо переможу.
Це одна з найменших суконь, які я носила.
Вона зможе сидіти в цій сукні?
Так, тут готово.
Хвилинку.
Мені треба на весь зріст.
Стіве, надвір. Нам треба йти.
-До зустрічі. -Дякую.
Дженніфер.
Надто гучно.
Що б ви сказали тій дівчині, яка 22 роки тому
блукала по килиму, наче Селена?
Яка тоді програла?
Я б сказала: «Не здавайся. Іди далі.
Що б не сталося сьогодні, ти переможиця».
Їхня гра була блискучою,
і кожна мить на екрані зачаровувала.
Оголошую номінанток
на найкращу жіночу роль другого плану.
«Шлюбна історія» — Лора Дерн.
За «Шахрайок».
Боже мій.
І «Золотий глобус» отримує Лора Дерн!
Чорт.
Дякую. Для мене велика честь розділити цей вечір
з надзвичайними акторами, якими я так захоплююся.
Дякую за вашу працю.
Я справді думала, що мала шанс.
Здавалося, що я всіх підвела.
Вони дуже хотіли цього для мене, а я — для них.
Це визнання їхньої величезної роботи.
Більшість з них були зі мною 20 років, ще із часів «Селени».
І я думала: «Ну ось, нарешті!»
А потім було:
«Ні».
Поглянь на цих двох.
Зачекай хвилинку.
Що таке, ви двоє?
Усе гаразд.
Я знаю, що ти на неї заслуговуєш.
Усе гаразд.
З вами Morning Edition і новини суспільного радіо. Я Стів Інскіп.
Я Рейчел Мартін. Учора вручали премію «Золотий глобус».
Сталося кілька сюрпризів.
Я вважала, що Дженніфер Лопес отримає «Золотого глобуса», але…
Вона на шляху до «Оскара».
Уявляєте який лютий чекав би на Джей Ло,
якби її номінували?
У неї був би Супербоул
і нагородження «Оскара» у два вихідні поспіль.
Вам видадуть справжні.
Добре, спробуємо підібрати музику?
Спочатку. Готові?
Ти дивишся занадто суворо на мене Стоїш надто близько до мене
Ти кажеш, що не зовсім кохаєш мене
Ти п’єш трошки повільно для мене
Безсумнівно, ти граєш круто по-домашньому
Змусив мене думати, що робиш це для мене
Плутаєшся трохи більше, ніж я маю Тож дозволь собі бути зі мною
Гей, ти дивишся в дзеркало?
-Ні. -Дивись у дзеркало.
Я це роблю, щоб ловити ваш ритм.
Дивіться одне на одного в дзеркало.
Бути видатним артистом — це усвідомлювати,
бути в курсі всього.
Хто з тобою на сцені. Де світло в той час.
Хто поруч.
Важливо не те, чи зробиш ти крок у такт.
Важливо, щоб його зробили всі ми.
Так.
-Я його відчуваю. -Так.
Саме так. Зрозуміло?
Ви маєте… Ви серед людей.
Тож маєте в біса відчувати!
Боже, ми зараз такі синхронні!
Я дивлюся на вас, коли це роблю.
На того, хто поруч.
Я не думаю лиш про те, чи камера мене взяла.
Я крім усього думаю: «Камера взяла?»
Бо я можу все робити одночасно.
-Так. -Це можливо.
П'ять, шість, сім, дивись.
Адаме!
Я отримала повідомлення, що щось міняється.
Те, що я щойно відтягнув, бо ми закінчили, тож…
Так, треба розібратися сьогодні.
-Із задоволенням. -Може, виріжемо трохи…
-Одне з «О». Дівчата заходять… -Ага.
-Ми все владнаємо. -Так.
Я розумію, ми трохи перебираємо по часу. Певно, і досі.
-Привіт, Максе. Рада бачити. -Шакіро, це Макс.
Як ти?
-Знаєш, у мене є син. Два. -Два.
У мене двоє синів. Ну, у мене…
-Скільки їм років? -Йому щойно виповнилося сім.
Так, він… За два дні йому виповниться сім.
А мене не буде.
-Добре? -Зрозумів.
-Будьте обережні. -Давай.
Перріс, треба щось у кінці.
Подивіться одна на одну на третій, опустіть руки разом.
-Бум, бум, дивись. -Гляньте одна на одну.
Мамо!
Привіт.
Бо я житиму своїм життям
Даси мені п'ять?
-Як? -Давай разом. Розберемося.
Бо я хочу жити своїм життям
У кінці Шакіри
піднімемо Джей Ло. Ми її піднімемо. Оплески.
Ви сповзаєте. Коли вони вийдуть, ви сповзете,
і трек почнеться.
Підніми її. Шість, п'ять, чотири, три. Переходимо до попередньої стійки.
-Працюємо. -Два, один.
-Відхиляючись назад. -Пішов трек.
Уже скоро. Ми все відпрацюємо. Зробимо все ідеально.
Я не певна, що почала з тієї ноги.
Нам треба багато репетицій. Тоді сядемо. Зробимо нотатки. Потім повторимо.
Адаме?
Де Адам?
-Він тісний. -Так і є.
Мені важко, але нічого.
Привіт, мамо.
Привіт, люба.
Я працюю над петицією. Угадай, скільки в мене сьогодні підписів.
-Скільки? -Угадай.
-Десять? -Ні.
-Двадцять? -Ні.
Більше? Тридцять.
-Сорок? -Сто п'ятдесят шість.
Що?
У неї петиція про гекона.
-Гекона? Це… -Тигровий смугастий… Не знаю.
Перевірмо звук.
Я переглядаю ваші фільми.
Майже сорок фільмів. Багато хороших.
Ви знімалися в касових фільмах.
«Оскара» поки немає.
-Жодної номінації на «Оскар». -Ще ні.
Гадаєте, цей щось змінить? Це той самий?
Ну, я сподіваюся.
Сподіваюся.
Дженніфер Лопес — одна з найвідоміших осіб
на планеті.
Але хоча вона майже всюди успішна,
її не завжди поважали.
Стосунки з іншими суперзірками зробили її популярною в жовтій пресі,
відомою своїм особистим життям, а не тільки роботою.
Моє життя було на очах громадськості.
Я пишаюся тим, що вмію тримати себе в руках
перед усіма.
Ніхто не знає, що я відчуваю.
Навіть зараз я не розповідатиму про свої стосунки.
Але в тому, як це стосується мене
і мого життєвого шляху, я зрозуміла, що головне
не так в інших людях, як у тобі.
Справа в тому, щоб бути незалежною,
не шукати когось, хто дасть дім, а самій його створити.
Як митець, я трохи втратила з того, ким була,
намагаючись будувати ідеальне життя, сімейне життя.
Коли моїм дітям було три роки, я розлучилася.
Я була мамою-одиначкою з двома малими дітьми.
Це на згадку про тата.
У 42 роки
ролі в кіно не стукали в мої двері.
Повернувшись до роботи, я відчула, що не знаю, у чому моя цінність.
Я працювала на American Idol.
То була моя перша робота після народження дітей.
І це було мені на користь.
Люди бачили мене такою, якою я була, і це все змінило.
Мені просто подобається. Подобається те, що воно дає співакам.
Мені подобається все. Щиро радію.
Я була рада сидіти тут і спостерігати за цим стільки років.
Дякую.
Я багато про себе дізналася.
У мене була мета.
Я відчула, що мушу працювати над акторською майстерністю,
співом, танцями — усім.
Мені треба бути кращою в усьому.
Знаєте, у шоу-бізнесі є такі моменти,
коли думаєш: що далі?
І чи буде те «далі»?
-Лише край? -Не знаю, чи я б зв'язувалася.
Думаю, кожен артист, виконавець, кожна творча людина,
кожен митець живе зі страхом.
-Будуть американські гірки. -Так. Низка зльотів і падінь.
Ну, у тебе є команда. Ми всі тут з тобою.
Так.
Ти цього чекала? Такої приголомшливої реакції?
Я сподівалася, що людям сподобається.
«Най…» Це журнал «Гламур».
«Більшість схвальних відгуків на "Шахрайок" Дженніфер Лопес,
яка зіграла роль лідерки Рамони.
Рецензенти кажуть, що її, ймовірно, номінують
на першу премію "Оскар".
Чесно кажучи, захоплююче бачити, як злочинно недооцінена актриса…
отримує належне від престижних кінотеатрів».
Як ви поєднуєте сезон нагород, «Оскар», «Золотий глобус»
з репетиціями Супербоулу?
Так. Я зараз трохи зайнята. Не брехатиму.
Намагаюся розподіляти час,
літаю з/до Маямі на вихідних. І слухайте.
Я не скаржуся. Неймовірно мати можливість цим займатися.
Краща актриса другого плану — Дженніфер Лопес.
Дуже дякую Асоціації кінокритиків Лос-Анджелесу за нагороду.
У понеділок стали відомі номінанти на «Оскар»…
Ви не будете спати, чекатимете, чи…
Ні.
Я не… Ні.
Ні.
Дзвоніть, коли скінчиться.
Сьогодні оголосили номінантів на 92-гу премію «Оскар».
На кращу другорядну жіночу роль
номінують: Лору Дерн — «Шлюбна історія»,
Скарлетт Йогансон за «Кролика Джоджо»,
Марго Роббі — «Сенсація»,
Флоренс П'ю за «Маленьких жінок» і Кеті Бейтс за «Річарда Джевелла».
Великим шоком стало те, що Дженніфер Лопес не номінували взагалі.
Поговорімо про снобів.
Очевидно, визнаймо, Дженніфер Лопес.
Дженніфер Лопес. Ми всі очікували, що її номінують.
«Шахрайки» — один з багатьох фільмів із жіночим акторським складом,
режисеркою якого є жінка, яку цього року не номінували.
Кілька сильних виступів кольорових людей лишили поза увагою.
Коли голосуєш за того, хто отримає «Оскара»,
один із показників — чи він їм потрібен.
А Джей Ло — уже легенда.
ВІДОМА ЯК СПІВАЧКА, СУДДЯ РЕАЛІТІ-ШОУ ТА ЗІРКА ТАБЛОЇДІВ
Смішно. Я сьогодні не виспалася.
Усі казали про «завтра».
І я подумала, може, досить про це говорити?
Завтра стане відомо.
Це станеться. Усе буде добре.
Я знову заснула, мені снилося, що так і сталося.
Я наче… Прокинувшись, я зрозуміла, що то був сон.
Тож узяла телефон і побачила повідомлення від Лінди:
«Я ненавиджу тих клятих людей».
Я подумала: «Дідько».
Вони ніяк не припинять.
-Ні. -Це мене вбиває.
Я знаю. Не здавайся.
Правду кажучи, я думала, що мене номінують.
Я сподівалася, бо багато людей казали мені, що так і буде.
А цього не сталося.
Довелося питати себе: що це означає?
Я займаюся цим не заради нагороди.
Чи щоб виконувати свої хіти
й почуватися найкращою артисткою у світі.
Ні. Я займаюся цим,
щоб розповідати історії.
Змушувати до змін, спілкуватися з людьми,
змушувати їх відчувати, бо я хочу відчувати.
Тому я і роблю це,
бо хочу зробити світ трішки кращим, по-своєму.
Зрештою, коли хтось тебе зустрічає,
не каже: «Боже, у вас 12 "Греммі"». Так не кажуть.
Говорять: «Боже, ваша пісня змусила мене відчувати й переживати.
Коли я побачив вас на сцені, зрозумів, що теж можу».
Я працюватиму далі.
Не боятимуся бути гучною
і використовувати свій голос так, як можу.
Кажуть, на полі 18 кліток.
-Вісімнадцять? -Так.
Хто вирішує? Брюс?
Думаю, Брюс, Геміш і команда.
Не знаю, чи логістика на це вплинула.
Ми стараємося, щоб це спрацювало, і щодня натрапляю на того,
хто дає мені негативну енергію:
«Ми не можемо це, не можемо те».
Ми намагаємося стиснути все до мінімуму.
Ріку, це важко, бо сцена велика.
Така велика сцена й таке важливе шоу.
Усі ми мріяли про це. То був кошмар від самого початку.
Я вже сказав Бенні й Табіті по телефону,
що ми узгоджували інші речі.
Ми на межі можливостей із цим виступом на полі,
тому, кого не спитай, усі скаржаться на несправедливість.
Зараз треки займають 20 хвилин.
Я не можу сказати НФЛ, що вони 14 хв.
-Звісно, ні. -До біса.
Ми відповідальні за те, щоб вийти на поле й піти за сім хвилин…
Але фінал не може тривати лише одну хвилину.
Це ж пісня.
Там є схема.
Я намагаюся зробити щось суттєве,
а не просто потрясти клятими дупами й показати танець живота.
Я хочу чогось справжнього, зробити заяву,
що ми живемо тут і маємо, що запропонувати.
Ось, чого я хочу. Ось, що я намагаюся робити.
Я не зможу, якщо ви тиснутимете за кляті секунди й хвилини
і ми сваритимемося. Я не хочу сварок.
Гаразд. Ну, я з ними поговорю.
Гаразд. Ми спробуємо.
Усе! Відкривайся! Давай!
Це сальса.
Зачекайте, побачите, що вони вміють робити ногами.
Ого.
-Різкі рухи. -Швидкі.
Ми маємо бути такими, як вони.
Швидкими.
Ви — дуже особлива частина шоу.
Ви уособлюєте всіх дівчаток у світі.
Тож покажімо їм нашу потужність і силу,
красу того,
ким ми є.
-Не спішіть. Шість. -Триматися за руки.
Візьміться за руки.
Чудово.
-Повернися. -Давайте ще раз.
До першої частини. Друга частина — приспів.
Зробімо це, одразу після нього.
Тоді на «Давай голосніше» я зможу вийти з дівчатками.
У них є щось дивовижне у виконанні ча-ча для «Народжена в США».
Кожну хвилину щодня Проживи до кінця…
Усі сюди!
Голосніше!
Ви одна з моїх кумирів.
Я вами захоплююся.
Я завжди слухаю вашу музику. Від неї мені стає набагато краще.
Ви найкраща.
-Аж не віриться! -Так!
Кращий день мого життя!
-Добре. Спробуємо ще раз? -Так!
Ти зайдеш у клітку ось тут, на цій частині сцени.
А потім вони піднімуться.
Потім ти співаєш…
Вони відповідають.
Усі дівчата…
-Саме так. -Як я виберуся з клітки?
Просто вийдеш. Ґрати досить далеко.
Це ж просто метафора.
-Мабуть, тут дочка Джей Ло. -Гаразд.
Візьмемо її, щоб потренувати підйом.
Ти будеш тут п'ять хвилин, добре?
Її закриють.
Я хотіла, щоб Еммі сиділа в клітці.
Виставити її на велику сцену. І хоча для багатьох це страшно,
вона не нервує, бо поруч зі мною.
Вона знає, що там буде безпечно.
Я сказала: «Дивися прямо в камеру
й скажи кожній дівчинці світу стати гучною
й ніколи не відступати
від світла до несправедливості».
Ось, як це було…
То була важлива частина.
Це було важливо. Я хотіла вийти після того,
як вона це зробить, загорнутою в прапор США,
бо пишаюся тим, що я американка. Але я не лише американка.
Я також пуерториканка.
І я хотіла, щоб з іншого боку був прапор Пуерто-Рико.
-Круто. -Вражаюче, так?
-Гаразд, у мене є мікрофон. -Добре.
Зараз мій вихід.
Давай голосніше
А потім скажи: «Бо я хочу жити».
Добре? Я зніму його,
одягну на тебе.
Хапай його
і втікай.
Давай.
ЗАКРИТА РЕПЕТИЦІЯ ЛИШ ОСНОВНИЙ РОБОЧИЙ ПЕРСОНАЛ
Уперше сьогодні прийшла тисяча людей, щоб зібрати все докупи.
У нас є освітлення, оператори, багато рухомих деталей.
Забирайся. Геть звідси. Усе чисто.
Вишикуйтеся, друзі. Вишикуйтеся.
Ми пішли з репетиції
і я помітила, що всі панікують, але не знаю чому.
Мені подзвонив
Бенні,
сказав: «Вони хочуть прибрати клітки».
Тієї ночі керівники НФЛ уперше побачили їх і сказали:
«Гей, такого робити не можна».
У НФЛ були серйозні побоювання щодо політичної заяви про імміграцію.
Вони переглянули плани й остаточно заявили,
що їм не потрібні клітки на шоу.
Вказівка надійшла від вищого керівництва.
Найвищого.
НФЛ ПОТРІБНО БІЛЬШЕ, НІЖ СЛОВА В КАМПАНІЇ ПРОТИ РАСИЗМУ
ВЛАСНИКИ НФЛ ДАЮТЬ ГРОШІ РЕСПУБЛІКАНЦЯМ, ВКЛЮЧАЮЧИ ТРАМПА
НФЛ НЕ МОЖЕ БОРОТИСЯ З РАСИЗМОМ, ПІДТРИМУЮЧИ ТРАМПА
Для мене справа не в політиці.
Ідеться про права людини.
Я стою перед найбільшою проблемою в житті,
щоб виступити на найбільшій сцені світу.
Але забрати клітки й пожертвувати тим, у що я вірю,
було б наче мене тут ніколи не було.
Частина мене заспокоїлася, і я сказала:
«Бенні, мені байдуже, що ти робитимеш. Ми не змінимо шоу».
Завтра Супербоул, і ми нічого не будемо міняти.
Я думала про Супербоул,
відколи почала записувати пісні в 1999 році.
Як би складно це не було,
і зовсім не так, як я собі думала,
Перріс сказала на репетиції, що ти проходиш через усю гаму емоцій.
Вас несе в енергійну, гарну подорож,
де відчувається багато речей.
Перріс — перфекціоністка,
але я думаю, що кожен із вас тепер кращий танцюрист завдяки їй.
Перріс!
Табіта теж така, тому вона завжди була зі мною.
Завжди.
Як і багато хто з вас.
Так, декого з вас я знаю не дуже.
Мені потрібен час на зближення,
але я люблю вас, я розумію вас, уболіваю за кожного з вас,
щоразу, коли ви виступаєте.
Вибачте. За те, що я…
Бути латиноамериканкою в цій країні…
я цим завжди дуже пишатимусь.
Моя сім'я для мене дуже важлива.
І представляючи латиноамериканців,
я знаю, що роблю.
Те, на що мене благословив Бог.
У нашій країні багато латиноамериканців, до них погано ставляться,
і саме тому це шоу таке важливе.
І ви всі — велика його частина.
Один, два, три, Супербоул!
ЛЮТИЙ 2020 РОКУ
-Еммі! -Привіт.
Де ти?
Ходімо. Бувайте, друзі. Скоро побачимося.
Ходімо, друзі. Ходімо.
Чудово. Я думаю, ідеально.
Повторюю, вистава триває сім хвилин на полі!
Маямі, ви готові?
Народжена в США
Я народилася у США
Дуже дякую!
Виступ транслюється у всьому світі.
Приголомшливо. Я сиділа з відкритим ротом.
Чудова заява про культурну гордість.
ЛОПЕС НЕ ПОТРІБЕН «ОСКАР» — ВОНА ЩОЙНО ВИГРАЛА СУПЕРБОУЛ
НАЙПОПУЛЯРНІШЕ ШОУ НФЛ НА YOUTUBE
…і визнання того, що ми — частина цієї країни.
Дорога сюди була довгою.
Я пишаюся людиною,
яка…
дозволила це зробити.
Усе повністю.
Джей Ло!
Не думаю, що змогла б виступити на Супербоулі
ще п'ять чи п'ятнадцять років тому.
Я не була готова.
Я себе недостатньо знала.
Я не розуміла себе.
Я шукала свій шлях.
Попереду ще багато цікавого, і тепер я готова.
Насправді я розквітла так,
як ніколи й не могла уявити.
Це неначе політ.
Щоразу, коли я тренувалася, було так важко.
Було важко.
Та адреналіну, певно, було 150, бо, чесно, я почувалася пір'їнкою.
Я ще стільки всього хочу зробити.
Я хочу сказати ще більше.
Я не закінчила.
Навіть близько.
РІК ПО ТОМУ
ТРАМП ПОКИДАЄ ВАШИНГТОН ІНАВГУРАЦІЯ ДЖО БАЙДЕНА
Ми вшановуємо нашу першу афроамериканку
і першу віцепрезидента-жінку.
Ця земля — ваша земля
Ця земля — моя земля
Від Каліфорнії
До острова Нью-Йорк
Від червоного лісу
До вод Гольфстріму
Ця земля створена для нас із вами
Коли я йшла
По стрічці шосе
Я бачила над собою
Безкінечне небо
Я бачила під собою
Золоту долину
Ця земля створена для нас із тобою
О, ця земля
Ця земля створена для нас із тобою
О, ця земля
Ця земля створена для нас із тобою
Тебе і мене
Єдина нація під Богом, неподільна
по своїй волі й на благо своїм браттям.
Голосніше!
Бо ця земля створена
Для тебе і…
Мене
Станом на сьогодні Дженніфер Лопес:
продала 80 мільйонів альбомів з 15 мільярдами стрімів,
знялася в майже 40 фільмах, заробивши понад три мільярди доларів,
зібрала понад 335 мільйонів підписників у соцмережах
і заробила понад п'ять мільярдів доларів з брендових продажів.
Дженніфер живе зі своїми 14-річними близнюками в Лос-Анджелесі.
Нещодавно запустила Limitless Labs, покликані допомагати
й надавати можливості позбавленим прав громадам.
Приємно повернутися сюди, у Бронкс, з усіма вами.
Це завжди величезна відповідальність за те,
що можна зробити для громади.
Я дуже хотіла дати можливість кожній жінці створити найкраще життя,
яким би воно для неї не було.
І гроші тут,
бо нам вони теж потрібні, а у вас є гроші, тож…
Якщо серйозно, то для гендиректора «Голдман Сакс»
це дуже розумний бізнес-крок.
Розумно інвестувати в нас, бо ми знаємо,
чого наші громади хочуть найбільше.
Ви інвестуєте близько 100 мільйонів
і вкладаєте їх у спільноти темношкірих жінок.
Я б цього хотіла й для латинок.
Усе, що ви так довго створювали,
може примножитися навіть більше, ніж могло б у нас.
Якщо ви та людина…
Якщо знову і знову розумієте, що ви — єдина жінка в залі
чи єдина латиноамериканка,
то знайте: можливо, ви перша латиноамериканка,
але не остання.
Було круто. Ви мене дуже надихнули.
Дуже вам дякую.
Через рік після встановлення партнерства з «Голдман Сакс»
на підтримку жінок-підприємців,
Limitless Labs почали співпрацю з «Ґрамін Америка»
для залучення 14 млрд. доларів у латинський бізнес.
Переклад субтитрів: Тетяна Реббекі