Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ali mi je rekao za mesto
blizu kraja u kojem smo odrasli.
Duboko u pustinji,
jezero se pojavilo niotkuda. Preko noći.
Bistra voda je počela da izvire iz stene i peska.
Bilo je savršeno.
Jednog jutra su ga pronašla dva stara farmera.
Ljudi bi izdaleka dolazili da plivaju u njemu, da ga vide.
Niko nije znao kako je dospelo tamo.
Niko nije ni pitao.
Bilo je to čudo.
Ljudi u mom kraju veruju u čaroliju i takve stvari.
Nekoliko meseci kasnije, neko je saznao istinu.
Bila je to vrtača puna otpadne vode
iz obližnjeg rudnika fosforita.
Ali niko nije mario.
I dalje su dolazili odasvud u velikim brojevima.
Potom je voda počela da se menja.
Valjda je to bio otrov.
Voda je pocrnela.
I samo tako, plivanje je prestalo.
HARKA
Ali!
Moram nešto da ti pokažem.
Izađi!
Šta je? -Izađi samo!
Šta je to?
Prodaću ga, imam kupca.
To je samo bokal.
Drevna rimska posuda! Mnogo vredi.
Daj da vidim. -Polako!
Pogledaj gravuru.
Nije kao jeftino sranje s pijace.
Odakle ti? -Od strica. Daje mi pola.
I daću tebi deo jer si mi drugar.
Šta kažeš? Jesi li za?
Idem da radim.
Treba mi to danas poslepodne!
Požurite, dođavola!
Hajde, bićete sve dobro.
Treba mi još dva.
Plati mi do kraja dana, važi?
Idi drugim putem. Pozvaću te.
Imaš pljugu?
I upaljač?
Hej, šefe!
Ne možeš da pušiš ispred zgrade guvernera.
Pa je li zapaljena?
Kako je tamo?
Hladno. -Daj!
Ja se ovde preznojavam.
Imaš li devojku? -Naravno, jebote. Tinu.
Tina nije nemačko ime.
Mnoge Nemice se zovu Tina.
Hej, daj mi pivo. Ovo je toplo.
Ovde je usluga grozna.
Matori, to je Nemačka. Za dve godine sam imao sve.
Lovu, kučke, kuću, auto...
Ovde nema zarade.
Koliko zarađuješ u Nemačkoj?
Mogao bih tebe da kupim! Sve bih mogao da častim pićem.
Koji kurac onda čekaš? -Ne plaćam piće jadnicima.
Kako to misliš?
Provali sam.
Mamu ti jebem, ubiću te!
Marš napolje!
Nemoj više da mi dolaziš! -Ko ih je pustio?
Alisa?
Otvori vrata.
Nemam ključ.
Zašto krvariš?
Otkud ti ovde?
Reč je o tati...
Zbog izuzetno visoke stope nezaposlenosti,
širom zemlje se nastavljaju protesti.
Ilegalna migracija takođe beleži stabilan rast
u poslednjim godinama.
Mnogi Tunišani kupuju odlazak u Evropu
na crnom tržištu.
Ove godine je poginulo već 450 Tunišana
prilikom prelaska Sredozemnog mora.
Moje saučešće.
Alisa mi je rekla.
Bio je dugo bolestan.
Šta mu je bilo? -Rak.
Drago mi je što si došao.
Hajde kući sa mnom.
Nedostaješ devojkama.
I?
Videću.
Vozio sam se s Ridhom.
Mačka je prelazila put.
Pošto je đavolski jurio,
gotovo je spljeskao mačku.
Macu, koja je bežala od vrućine!
Ubio ju je i nije ni okom trepnuo.
Pitao sam ga: "Ridha, koji kurac?"
A on: "Pokušao sam da je izbegnem, ali nisam uspeo."
"Ubij čoveka, a ne jadnu mačku!"
Jesi li dobro?
Cele večeri ćutiš.
Otići ću iz države.
Ilegalno? -Da, ilegalno.
O čemu ti?
Misliš li da je lako? Dobićeš papire
i vratićeš se s autom i lovom, samo tako?
I dočekaće te muzika... -Odjebi, ne ostajem ovde.
Neću umreti ovde kao tata.
U redu, recimo da se iseliš. Šta ćeš da radiš?
Lutaćeš godinu-dve dok ne dobiješ papire.
I ljudi tamo su isto jadni.
Matori, Tunis je tvoja država.
Svi su kao ti.
Svi mrze da budu ovde.
Jednostavno živiš s tim.
Ali se iz naše kuće iselio pre tri godine.
Rekao mi je da zauvek odlazi.
Dozlogrdilo mu je tamo.
Rekao je da je ova zemlja puna lopova.
Da svako mari samo za sebe.
Da ljudi svaki dan uzimaju delić tebe.
Delić po delić.
I, ako bi ostao,
da bi naposletku nestao jer bi ga celoga kad-tad uzeli.
Štedeo je novac.
Hteo je da pređe more čamcem kako ne bi pregoreo ovde.
Zamišljala sam da se davi.
I da nikad nećemo čuti za to. Samo bi iščeznuo.
Onda bi zaista nestao.
Bože, porasla si!
Kako si? -Dobro, a ti?
Šta je sve ovo? -Tatine stvari.
Prodaću ih kada budem išla na posao.
Radiš? -Da.
Šta radiš?
Čistim kuće s koleginicom.
A škola? -Odustala sam.
Treba nam novac.
Švorc smo.
Gde ti je žena?
Kod porodice u Hamametu.
Porazgovarajmo napolju.
Šta je?
Imam posao.
Bravo. Šta radiš?
Perem sudove i konobarišem.
Gde?
U Hamametu. Na turističkoj destinaciji, kod plaže.
Ko će čuvati devojke?
Nemamo izbora.
Dosta nam je gladi! Dosta nam je siromaštva!
Dosta nam je tlačenja! Hajdemo svi!
Nema više straha! Vlast pripada narodu!
Vi ste banda lopova! Posao je ljudsko pravo!
Zaslužujemo poslove!
Skander.
Neću ostati ovde. Idućeg meseca napuštam državu.
Ne mogu da se brinem o njima.
Čim nešto zaradim, poslaću im.
Moram na autobus.
Ne podnosim miris cigareta.
U redu, idem napolje.
Jesi li nekad pomislio na to da prodaješ grickalice s gorivom?
Ne.
Ozbiljno, zamisli sebe kao benzinsku pumpu.
Tako bi mnogo više zaradio.
Moram nešto da pojedem.
Je li ovo tvoj auto? -Zašto pitaš?
Samo pitam.
Je li na prodaju?
Ne znam. Tatin je.
Želim da kupim auto.
Koliko košta? -Ne znam, kažem. Nije moj.
Imaš li dozvolu? -Zašto pitaš?
Samo pitam. Zašto se bojiš?
Šta radiš, mali?
Piše da je auto na prodaju. -Zašto razgovaraš s njom?
Šta želiš? -Da kupim auto.
Uđi.
Koliko košta?
Želiš da kupiš auto? -Da, želim.
Kupi magarca. Možeš da ga jašeš i da razgovaraš s njim.
Šta je tebi, seronjo? -Nabijem te!
Znam kakvi ste!
Propaliteti!
Divan si. -Dobićete vi svoje.
Vidimo se večeras.
Ali.
Zašto spavaš napolju?
Koliko je sati?
Idem na posao.
Zašto si spavao napolju?
Živiš li tamo gde sam te našla?
Da.
Ali to je gradilište! -Jeste.
Tvoje? -Ne, vlasnik živi u inostranstvu.
Šta učiš?
Francuski. -Pročitaj mi nešto.
Hajde.
Šta to znači?
"Ne hodaj ispred mene, možda te neću slediti."
"Ne hodaj iza mene, možda te neću voditi."
"Hodaj pored mene i budi mi prijatelj."
Ima pravo.
Mali, voziš li?
Nemam dozvolu.
Nevažno, znaš li da voziš?
Znam.
Želiš li da radiš sa mnom na granici?
Nema šanse. -Zašto?
Murija je svuda. Upucaće me.
To nije problem. Svi su putevi naši.
Na granici su dronovi. Ne želim da me ulove.
Nisam krijumčar. -To nije problem.
Na granici se može zaraditi mnogo love.
Da samo znaš koliko,
odmah bi se predomislio.
Znaš šta?
Razmisli malo, pa ćemo razgovarati. Važi?
Hajde!
Kilogram jagnjetine.
Prodaješ? -Da.
Za koliko? -Dvadeset dinara.
Kako ćemo ga nazvati?
Ne znam. Možda...
Roks.
Daj da mu vidim lice.
Može Roks.
Drži ga ovako.
Evo.
Majka ga ovako drži.
Polako.
Ne boj se, drži ga.
Tebe sam tako držao kao bebu.
Joj, daj!
Ozbiljno.
Jesi li ti Salah Hamdi?
U drugoj je ulici.
Hvala.
Ko je to?
Otkud znam?
Dođi da jedeš.
Ne, hvala. Otkud vam on?
Kupio sam ga.
Šta je to? -Ali mi ga je kupio.
Kako je na poslu?
Dobro. Žena za koju radim je draga.
Velika kuća s bazenom.
Bazenom? -Da.
Smeš li da plivaš u njemu? -Ne.
Treba mi Salah Hamdi!
Šta će vam on?
Javni sam beležnik, poslala me banka.
Otac ti je? -Mrtav je.
Digao je kredit na pet godina.
Dve godine nije plaćao rate.
Bio je bolestan.
Dug mora da se plati.
Koliko duguje?
Ukupno 8000 dinara, sa neplaćenim ratama.
Ne možemo to da platimo.
Ako ne platite do kraja meseca,
izvršiće se zaplena.
Čega? Rekla vam je da ništa nemamo.
Zaplenićemo kuću.
Gubite se.
Marš napolje!
Sledeći put dolazim s policijom!
Nabijem te! -Zapamti moje lice!
Gad usrani.
Znao si za to?
Skander?
Šta ćemo?
Kada?
Rekao si da ćeš pomoći.
U redu.
Danas nisam gotovo ništa zaradio.
Gade jedan.
Gde je zavod za zapošljavanje?
Niste naveli broj lične karte.
Imate li hemijsku?
Ovde?
U redu. Zašto želite da radite ovde?
Otac mi je ovde radio 20 godina.
Čuo sam da deca mogu da dobiju radno mesto roditelja.
Gde vam je otac? -Mrtav je. Naveo sam to.
Šta sada radite?
Snalazim se.
Ali želim dobar posao.
Niste naveli majčino ime.
Majka je davno umrla.
Moram više da zarađujem.
Banka će uzeti kuću i sestre će završiti na ulici.
Shvatam.
Žao mi je, trenutno nemamo ništa.
Njegovo radno mesto je već popunjeno.
Imate li nešto drugo?
Ne vidim da imate nekakvu kvalifikaciju ili obuku.
Imamo programe za... -Treba mi posao, a ne program.
A da se obratite centru za socijalno staranje?
Daću vam broj.
Razmislite i pozovite.
Ne smeš da ideš ispod 180.
Put odavde do Libije traje oko šest sati.
Ako primetiš nešto šta izviđač nije video,
skloni sa sa puta.
Jasno?
Čuj, ako murija počne da te prati,
stisni gas do daske.
Jasno? -Da.
Hajde, neka te Bog čuva.
Vidiš li onaj auto?
Samo polako, budi smiren.
Vozi.
Ostani smiren.
Oprezno, drži se leve strane.
Hajde!
U redu.
Ispred je kontrolna tačka.
Ugasi svetla.
Sve je u redu?
Jeste.
Ali bi dolazio kući zaudarajući na benzin.
Nije mnogo govorio, ali neke mi je stvari ipak rekao.
Stvari koje je video.
Vozio je. Rekao je da je video celu državu.
Ona daleka mesta koja vidiš s auto-puta
i pitaš se
da li je iko nekada onuda koračao.
Sigurno je stajao na mestima na kojima niko do tada nije.
Mislim da se ponekad osećao kao duh.
Kao da ljudi gledaju kroz njega.
Volela bih da sam mu nešto rekla.
Da sam mu rekla
da ga ja vidim ispred sebe i da mi je stvaran.
On bi odgovorio:
"Hvala ti."
Mislim da se osećao bolesno.
Iznutra.
I da je mislio da će nas zaraziti ako nam se približi previše.
Mislim da je zato uvek spavao napolju.
Ali volela sam da znam da mi je blizu.
Ko ste vi?
Vi ste gazda? -Da.
Imamo nalog za deložaciju. Kuću je zaplenila banka.
Imam novac. Platiću pola sad, a pola idućeg meseca.
Banci treba pun iznos, uz zatezne kamate.
Imate nedelju dana da sve platite.
Uzmite.
Morate da budete svesni svega.
Gomila seronja.
Tip naruči jedno piće i ceo dan provede ovde.
Odbijam ljude,
a taj gad samo sedi i bulji u mene.
Nemoj pogrešno da me shvatiš, žao mi ga je.
Nema posla, ništa. Siroče.
Ali meni trebaju napojnice.
Jesi li dobro?
Živ sam.
Prepusti to Bogu, ortak.
Novac te muči?
Ne brini. Uvek ima uspona i padova.
Jedan si dan bogat, a drugi ubog.
Slušaj.
Idem autobusom do obale, prodajem bokal.
Tamo je mnogo turista.
Gde?
Izvoli.
Šta ću s tim? -Kupi povrće, slatkiše.
Kuda ćeš ti? -U Hamamet.
Zašto? -Treba mi Skander.
Na koliko dugo?
Ali? -Bože! Šta je?
Moraš da se vratiš.
Sutra se vraćam!
U redu?
Deset godina nakon Buazizijevog očajničkog protesta
koji je pokrenuo revolucije širom regije,
sve je veće nezadovoljstvo zbog propalog obećanja Arapskog proleća.
Najstrašniji izraz tog nezadovoljstva
je trend samozapaljenja u Tunisu.
Vidimo se kasnije.
Šta radiš ovde? -Treba mi pomoć.
Dođi.
Jedva preživljavam.
Prometa je malo.
Rekao si da ćeš pomoći.
Švorc sam.
Teško je. Stanarina je visoka.
Banka uzima kuću. Sestre će ti biti na ulici.
Poštedi me, u redu?
Nisi otišao? Gde si bio?
Gde?! -Sada sam ovde.
Tri godine!
Tri godine sam ih hranio i brinuo se o njima.
Šta misliš, kako su živele?
Šta si ti uradio?
Koliko možeš da mi daš?
Pokušaću da ti dam nešto večeras.
Šta znači "nešto"?
Ne više od 200 dinara.
Samo ti uživaj.
Koji kurac?
Jebi se! -Šta ti je? Prestani!
Jesi li lud?
Pusti me! Dvesta dinara?!
Smiri se, ljudi gledaju. Šta ti je?
Želiš da dobijem otkaz?
Smiri se, sedi.
Sedi. -Pusti me.
Jesi li lud? -Pusti me, kažem.
Doneću ti piće.
Moram da se rešim ovog jebenog bokala.
Trebalo je da znam da su ovde samo škrtice! Zombiji jedni.
Čekaj me ovde.
Zdravo.
Francuzi? Italijani? -Italijani.
Ovo je original!
Iz drevnog Rima.
Je li, zaista?
Učen ste čovek, ovo je pravo iz muzeja.
Vredi mnogo. Za vas - samo 500 dinara.
Petsto? Nema šanse.
U redu, 400.
Ne.
U redu, onda 300.
Koliko ti je dao?
Pedeset dinara! Gad. Hajdemo kući.
Treba mi još jedna ruta.
Zašto ne?
Ovoga puta idem sam jer želim platu za dvojicu.
Može.
Imate li ikada osećaj,
kada, recimo, gledate u nešto opasno...
Kao da stojite na visokom mostu ili nešto?
Pogledate dole, sve do dna.
I delić vas pomisli:
"Šta bi bilo da skočim?"
"Šta bi se dogodilo?"
Ne!
Plati mi! Čuješ?!
Morao sam da stopiram da se vratim!
Želim svoj novac.
Morao sam da dam 15 somova da mi vrate vozilo.
I robu koju si ostavio.
Nisam ja kriv. Uradio sam šta je trebalo.
Želim svoj novac.
Uzmi dva kanistera i prodaj ih, pa ćemo videti.
Gde si bio?
Mislile smo da se nećeš vratiti!
Nisam nigde otišao. -Zamisli da ti se nešto dogodilo!
Uvek odeš, samo tako!
Ništa se nije dogodilo.
Gledaj me kada ti se obraćam. -Sada sam ovde.
Ako ćeš da odlaziš samo tako,
ne moraš ni da se vraćaš!
Dođi da spavaš unutra.
Ne želim.
Kažem ti, ne želim.
Brate, molim te.
Planirao sam da odem iz države.
Zaista?
Da.
Dosta mi je ovoga.
Zašto nisi?
Idi se odmori.
Laku noć.
Krajem avgusta preselili smo se na istok grada.
Sari nije smetalo što živi kod Alija.
Kada smo došli, nije mnogo govorila o tome.
Samo je rekla:
"Šta ćemo kad dođe zima?"
Pre nego što smo otišli, pitala sam Alija
je li tužan što nije pobegao kao što je hteo.
Rekao je da nije,
jer ljudi zapravo nikada ne mogu da pobegnu od nečega.
Mislim da je svako od nas u nekoj svojoj privatnoj zamci.
Zatočen.
I niko se nikada ne može izvući.
Borimo se i zubima i noktima.
Ali protiv vazduha.
Jedni protiv drugih.
I uprkos svemu,
ne mičemo se s mesta.
Ali, šta radiš tamo?
Dođi!
Moja komšinica Zohra
ima mnogo novca.
Šta misliš o njoj?
Ne gnjavi me svojim pričama.
Šta je tebi?
Uvek si tako tmuran.
Kloni me se, jebote.
Odjebi.
Daj mi i idem.
Nisam ništa danas zaradio.
Ceo dan si ovde i nisi ništa zaradio?
Danas ne mogu da platim.
Hajde, plati. Moram da idem.
Znaš da je ovo mesto zabranjeno, zar ne?
Misliš da volim da budem ovde?
Koga boli kurac da li voliš?
Plati mi i idem... -Koji kurac želiš da uradim?
Pazi šta govoriš. -A da ti lagano odjebeš?
Stani!
Stani, molim te!
Nemaš novca? Šta je ovo?!
Lažove! Gadi mi se od tebe. Smrdiš na đubre!
Policija štiti političku mafiju i korumpirane!
Imam pravo na demonstraciju i protest.
Znam svoja prava!
Ustav štiti slobodu govora!
Ako ponoviš tako nešto,
više nikada nećeš videti sunca.
Treba mi pomoć! -Uzmite broj.
Prvo uzmite broj. -Morate mi odmah pomoći.
Šta vam treba?
Želim da podignem tužbu.
Protiv policije.
Policije?
Ovo je opština.
Nemamo veze s policijom.
Morate mi odmah pomoći.
Šta da radim? Da popunim ovo?
Gospodine, ovo je opština.
Prijave se podnose u policijskoj stanici.
Nabijem policijsku stanicu! Pomozite mi!
Možete li da sednete? -Ne! Ne mogu da sednem!
Kunem se, neću da sednem dok mi ne pomognete!
Šta se dešava? -Možete li mi pomoći?
Da? -Prodajem gorivo.
Murija je došla i danas mi uzela sav novac.
Imate li dozvolu? -Ne.
Ilegalno je prodavati gorivo bez dozvole.
Svi to rade. Od čega ljudi da žive?
Slušajte me. Mi nemamo veze s tim.
Ako ovde i podnesete žalbu, ništa ne možemo.
To nije naš problem.
Smirite se. -Da se smirim?
Kako da se jebeno smirim?! -Zovi policiju.
Koji je kurac vama?
Šta da radim? Da umrem?!
Gadovi!
Jebi se!
Izađi!
Kog se đavola dereš?
Otvori vrata! -Otvori!
Tiho. -Izađi!
Gde je guverner? -Nije ovde. Sklonite se!
Otvori vrata!
Tiho, rekao sam!
Ućutite i gonite se. Idite kući!
Zašto vičete?
Moram da razgovaram s guvernerom.
Šta želite da mu kažete?
Ne znate šta želite da mu kažete?
Policija svakog dana krade od mene.
Banka mi je uzela dom.
Toliko je nepravde ovde da ću poludeti.
Sestro, molim te da pomogneš.
Molim te, patim.
Unutra je, zar ne?
Jeste, ali ne može da vam pomogne.
Mislite da možete samo da banete i počnete da vičete?
Ako nastavite ovako,
završićete u lisicama.
Otvori vrata!
Ućutite i gubite se!
Slušaj, smiri se...
Izađi!
Miči ruke s mene!
Miči ih, mater ti jebem!
Šta hoćeš?
Miči ruke s mene!
Pusti ga!
Zašto gledaš u mene?
Šta je tebi? -Šta želiš? Novac?
Ne želim novac... -Ništa nemam!
Ovo želiš?
Samo prođi... -Nabijem vas sve!
Jebem vam korupciju!
Lud je.
Odakle vam to?
Kupila sam.
Dođi da sedneš s nama.
Hajde, jedi.
Ne, hvala. Prijatno.
Hoćemo li da posetimo Skandera?
Može.
Možemo li da plivamo tamo?
Možemo.
Idem da kupim karte.
Gde je tvoja karta?
Ostajem.
Zašto ne ideš?
Dođite.
Daj mi torbu. -Ne ideš s nama?
Šta je to?
Šest hiljada dinara. -Molim?
Samo za vas dve.
Potrošite ih kako želite.
Autobus uskoro kreće.
Vidimo se uskoro.
MEDIATRANSLATIONS