Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX-KOMEDIASPESIAALI
SUORAAN BROOKLYNISTA
Paljastanko salaisuuden?
Jee!
Minä ja vaimoni yritimme lasta neljä vuotta.
Vika oli minussa.
Vuosia! Salaisuus oli viedä henkeni. Olin The Daily Show'ssa.
Joka päivä Trevor Noah tuli söpöine hymykuoppineen juttelemaan.
"Hei, miten menee? Miten sinulla ja Beenalla pyyhkii?
Olette kuin intialaiset Barbie ja Ken."
Ja minä tuumin: "Niinpä!"
Aivan kuten Kenillä…
minullakaan eivät vehkeet toimi.
Tiedättekö, mitä on olla mies, jolla on pallit rikki?
Nöyryyttävää!
Kuin minulle olisi koko ikäni valehdeltu.
Varttuessani sanottiin, että spermani on radioaktiivista.
Muistatteko seksivalistuksen? Muistatteko, miten meitä peloteltiin?
Eräänä aamuna rva Lettington pyyhkäisee luokkaan:
"Varokaa vain, pojat.
Esiliukasteenne voi tehdä tytön raskaaksi.
Älkää katsoko ketään!
Esiliukaste voi hedelmöittää tytön.
Hasan, touhutippasi voi siittää elämää."
"Rva Lettington, olen yhdeksän. Minua pelottaa."
"Hyvä! Katsotaanpa, miltä synnytys näyttää."
Sinä sanot: "Ei! Miksi vanhempani antoivat luvan tähän?"
Kaikki lapsettomuusongelmaiset tietävät, miten se rasittaa suhdetta.
Ne kaikki paineet.
Minä ja Beena valvoimme öitä käyden rankkoja keskusteluja.
Tiedättehän: "Saammeko sitä koskaan?
Voimmeko saada lapsia?"
Ehdotin: "Jospa adoptoitaisiin?
Adoptoidaan valkoinen vauva näyttääksemme niille kusipäille."
Näyttääksemme ihmisille menestyneemme, tiedättekö?
Vähän kuten Angelina Jolie, mutta päinvastoin.
Esiteltäisiin juhlissa pulleaa poikaa, jolla on astma.
Tiedättekö?
Hän sanoisi: "Hei…
Olen Bradley Minhaj.
Ylpeä intialaisamerikkalaisen yhteisön jäsen."
"Tässä on minun poikani.
Bradley.
Me pelastimme hänet -
sodan repimältä alueelta Amerikassa.
Detroitista."
Kaikki tuumisivat: "Vau…"
Beena sanoi: "En halua valkoista vauvaa."
Minä siihen: "Vai niin. Olet rasisti.
Kaikilla Bradleyillä on merkitystä."
Hän sanoo: "Hasan, en halua valkoista vauvaa.
Haluan vauvan sinun kanssasi."
Tiedän!
Sellainen Beena on. Siksi nain hänet.
Hänelle perhe on tärkein.
Hän on Patel.
Hänellä on 961 serkkua… täällä show'ssa tänään.
Hän on motelli-Patel.
Se perhejuttu on syvällä.
Oletteko huomanneet, että kaikki motellit ovat intialaisten omistamia?
Katsokaa nimilappuja: "Patel."
He ovat kotoisin tietystä osasta Intiaa ja sukua toisilleen.
Yövyitpä Hampton, LaQuinta, Quality tai -
Comfort Innissä, tai Super 8:ssa, tuet Patelin kartellia.
Vuosisatoja on kiistelty, ketkä
ovat piheimpiä: intialaiset, aasialaiset, juutalaiset?
Intialaiset, hitto vieköön.
Vain Gujaratin intialaiset valitsevat perheyrityksen, jossa voi asua.
Se oli Beenan valtakuntaa.
La Quinta Innin valtakunta.
Hän halusi oman valtakunnan kanssani.
Sanon teille suoraan:
olin iloinen, että meillä oli hedelmöitysongelmia.
Minä en halunnut lapsia.
Sanoin: "Älä nyt, kulta. Instagram-tilini vahvistettiin vasta.
Anna kun nautin tästä."
Hän sanoi: "Paskat siitä.
Ainoa syy, miksi emme saa lapsia,
on se, että sinulla meni 10 vuotta, ennen kuin kosit.
Niinpä!
Kävin lääkärillä.
Vika ei ole munasarjoissani vaan sinun palleissasi.
Tarkastuta pallisi."
Minä siihen: "Älä sotke niitä tähän."
Olen siinä iässä, etten tykkää käydä lääkärissä.
Koska moni lääkäri on minun ikäiseni.
He ovat intialaisia, he voivat olla tuttuja.
Istuimme NYU:n odotusaulassa.
Ovi avautuu, hoitaja tulee.
"Tohtori Gupta ottaa teidät vastaan nyt."
Minä tuumin: "Toivottavasti se ei ole Arjun Gupta Sacramentosta."
Sitten kuulen tutun äänen: "Hasan Minhaj!"
"Tietysti se on Arjun Gupta Sacramentosta!
Tunnen hänet, hän on idiootti."
Hän joutui keskeyttämään karibialaisen lääkiksen.
Kahdesti!
Minä kysyn: "Arjun, miten sait luvat?"
Hän sanoo: "En tiedä.
Siksi olen mällilääkärinä pohjakerroksessa.
Housut pois. Miten täti voi?"
Minä siihen: "Älä puhu äidistäni.
Beena, hän ei ole oikea lääkäri.
Hän on osteopaatti!"
Siinähän buuaatte, osteopaatit.
Siellä takana.
Osteopaatit vihaavat tätä vitsiä.
Lääketieteen tohtorit ja osteopaatit -
ovat lähes sama asia. Molemmat ovat USA:ssa lääkäreitä.
Mutta osteopaattien huumorintaju -
loppuu lääkiksen pääsykokeisiin.
Näettekö nuo paikat takana? Ne ovat osteopaateille.
Tässä on lääkäreille. Tiedättekö, mikä on erona?
Lääkiksen pääsykoetulos.
Tämä heppu räplää vehkeitäni. "Veli, tiedän mikä on vikana."
Minä: "Älä sano veljeksi."
Hän sanoo: "Poikaseni…
Siellä on liikaa verta. Se heikentää spermaa.
Sinulle on tehtävä siemennuoran suonikohjujen poisto.
Mutta älä huoli, hoidan leikkauksen itse."
Minä sanon: "Olen hyvin huolissani. Sinulla on labratakki ja Jordanit."
Hän ottaa trimmerin: "Ajellaanpa sinut.
Hoidetaan homma heti." Minä siihen: "Älähän nyt, Arjun.
En ole valmis vielä."
Hän sanoo: "Kuulehan.
Et voi saada lapsia, jos leikkausta ei tehdä.
Koskaan."
"Oletko tosissasi?
Että minä ja Beena emme saisi lapsia. Että emme voisi perustaa perhettä."
Hullu juttu, jota kukaan ei aikuisuudesta kerro.
Elämästä tulee totista, kun "ei haluasta" tulee "ei voi saada".
Eikö näin ole, osteopaatit?
Istun siinä alastomana,
ja Beena katsoo minua.
Käännyn, ja Arjun katsoo minua.
Hän ottaa esiin leikkurin.
Minä sanon: "Jätä edes sänki.
Se sopii yhteen yläpään kanssa."
Minä saan maskin.
Herään kuusi tuntia myöhemmin alastomana, ja minulla on valtavat vaipat,
joissa on neljä isoa veritahraa.
Katson ylös ja näen Arjunin.
"Minulla on vain kaksi kivestä.
Miten onnistuit mokaamaan neljästi?"
"Älä huoli, veli. Selvitimme sen.
Odota kuusi viikkoa."
Ja osteopaatit, hän oli oikeassa. Hän oli oikeassa.
Kuusi viikkoa myöhemmin minä ja Beena -
harjoitimme kuumaa monogaamista toimintaa.
Beena tuli raskaaksi, lopultakin. Neljän vuoden jälkeen.
Minä tiedän!
Olin synnytyshuoneessa, hän puskee vauvan ulos.
En tiennyt sitä. He heittävät vauvan isälle:
"Rakastatko sitä iäti?" Minä: "Se on märkä."
He sanovat: "Pussaa sitä." "Se ei ole kypsä.
Antaa hiivan kohota. Se ei ole edes ruskea."
Tiesittekö sitä?
Ruskeat vauvat eivät synny ruskeina.
Tuumin: "Näyttää Bradleyltä. Palautan." He sanovat: "Ei voi palauttaa."
He nostavat vauvan tissille.
Sitten he nostavat vauvan syliini.
Minä pitelen vauvaa.
Ja Beena pitelee minua.
Hän sanoo: "Voitko uskoa?
Lopultakin me olemme perhe.
Lupaa minulle, Hasan…
Lupaa, että suojelet aina perhettämme."
Ja minä sanoin: "Totta kai.
Tarvitsen sinua…
materiaaliksi.
Ei standupia tyhjästä nyhjäistä."
Kolme päivää myöhemmin leipä oli kypsynyt. Se ruskistui lopulta.
Pitelin sitä pientä gulab jamunia, pientä ruskeaa palloa.
Ja tästä tiesin, että tyttäreni on intialainen:
Hän ei lakannut tuijottamasta.
Tuumin: "Jaa, oletkin meikäläisiä.
Et kunnioita yksityisyyttä.
Tervetuloa heimoon."
Katsoimme toisiamme silmiin, ja silloin se iski.
Te vanhemmat tiedätte tunteen.
"Voi luoja, en ole koskaan ennen tuntenut näin.
Rakastan sinua niin kovasti.
Olen tuntenut sinut vasta kolme päivää, ja teen mitä vain vuoksesi.
Rakastan sinua uskomattomasti."
Tiedän, että olen sanonut Beenalle niin…
mutta minä valehtelin.
Minä valehtelin!
Ja hän valehteli minulle!
Tiedän, että me molemmat rakastamme tytärtämme ehdoitta.
Hän on nyt neljä.
Emme voineet adoptoida, koska vaimoni on rasisti.
Mutta…
Asumme nyt valkoisessa osavaltiossa, Connecticutin Greewichissä.
Niin juuri, se on Get Out -tyyppisen valkoista.
Kaikki ovat töissä hedge-rahastoissa.
Tunnen, miten arvostelet minua, Brooklyn.
Kuinka arvosteletkaan. "Tosiaanko?
Kasvatatko tyttäresi Greewichissä? Hemmotteletko hänet pilalle?"
En.
Haluan hänen näkevän, miten ankea ja saastainen ja mätä todellinen maailma on.
Joka aamu hän näkee pankkiireja ja meklareita Patagonia-toppatakeissa.
Minä sanon: "Katso, kulta. Rikollisia.
Heidän takiaan isi ei saa eläkettä.
Katso nyt heitä."
Vien hänet kouluun Honda Odysseylläni.
En halua leuhkia, mutta poika on pärjännyt.
Oli musta Toyota Camry, mutta siitä piti luopua,
koska ihmiset änkivät kyytiini risteyksissä.
Ajamme koululle.
Hedge-rahastoiskät ovat siellä: "Hei, meillä on kuvauspäivä tänään."
Ihmettelen: "Vieläkö sellaisia on?"
Minulla on taskussani tuhat kuvaa tyttärestäni eiliseltä.
Vielä otamme kuvia kuin 1800-luvulla?
"Vain tänään otamme yhden kuvan -
tyttärestänne.
Tulkaa istumaan puiselle pallille,
kääntykää ja katsokaa tänne.
Tässä on kuva esikoisestanne silmät kiinni. Uutta ei oteta."
Minä siihen: "Vaikuttaa reilulta. 89,99. Kiitos, Lifetouch.
Hyvä diili.
Panen sen lompakkooni, jota minulla ei ole."
Nostan hänet tuoliin.
Hän pudottaa maskinsa.
Hänellä on räkää poskessa.
Ihan…
Kaikki hedge-rahastoiskät ihmettelevät: "Mitä tämä on?"
Sitten kuulen yhden iskän sanovan… En unohda hänen nimeään.
Hänen nimensä on Connor.
Connor sanoo ääneen:
"Yök."
Minä tajuan yhtäkkiä:
"Tämä hedge-rahastorikollinen siis -
pitää minun tytärtäni alempiarvoisena?
Ei minun vahtivuorollani."
Minulla on jääkahvia mukana.
Vedän vihreän pillin pois jääkahvista.
Menen tytön luo, kallistan hänen päätään…
ja imen rään pois nenästä.
Ja nielaisen sen kuin mies.
Vaimolleni en tekisi sellaista.
Minulla on taskussani tuhat kuvaa tyttärestäni eiliseltä.
Mutta tämä kuva on suosikkini.
Neljän vuoden ajan ajattelin, etten olisi valmis olemaan isä.
Mutta sinä päivänä…
minä maistoin sen.
Kiitos.
Kiitos, Brooklyn.
Anteeksi, kuulkaa.
Liikutun aina kun näen kuvan tyttärestäni.
Hän ei ole kuin me, hän on tulevaisuus. Hän on seuraava sukupolvi.
Hänellä ei ole meidän traumojamme.
Kun katson teitä tänä iltana, näen särkyneitä unelmia.
Niin monia IT-konsultteja.
Niin monia lääkikseen pyrkijöitä.
Niin monia, jotka ovat Deloittella töissä.
Tyttärelläni on jotain, mikä meillä ei ollut.
Valinnanvaraa.
Hän saa valita, ketä rakastaa.
Hän saa valita pääaineensa.
Hän saa valita, meneekö iltapäiväkerhoon vai ei.
Kaikki on mahdollista.
Hän hallitsee itse elämäänsä.
Ainoa asia, jota minä saatoin koskaan hallita, oli komedia.
Luojan kiitos komediasta. Minulla ei ole muita kykyjä.
Muistan, kun oivalsin olevani hauska.
Olin lukion ekalla.
Olin 16-vuotias, oli 2002. En unohda sitä koskaan.
Olin siis ekalla ja neljännen tunnin aikaan -
isä tuli hakemaan minua perjantain jumalanpalvelukseen.
Olin moskeijassa takana,
ja kesken seremonian -
moskeijaan ilmestyi tosi lihaksikas valkoinen heppu.
Kalju, kaulaton muskelimies, jolla piikkilankatatuointi.
Oikea lihaskimppu.
Hän vain…
"Hei.
Olen veli Eric.
Tulin tänne kääntyäkseni muslimiksi."
Isäni sanoo: "Hasan, näetkös?
Se on ihme!
Tässä on islamin voima!
Eric!
Siniset silmät, vahva…
Ja hän haluaa muslimiksi."
Minä sanoin: "Isä…
Eric on liittovaltion agentti.
Hän vakoilee meitä. Valitan. Hän ei ole kiinnostunut."
"Ei, hän on kiinnostunut."
Eric kääntyy muslimiksi, isä sanoo: "Shabash, tervetuloa. Tule päivälliselle."
Sanon: "Hulluko olet?"
En tiedä, millaista teillä oli lukiossa,
mutta oletteko syöneet kanaa kytän kanssa?
Se heppu oli kyttä!
Hän oli olohuoneessamme syömässä intialaista ruokaa haarukalla.
Tuumin: "Käyttäisit käsiäsi. Omaksu edes roolisi.
Vakuuta minut, Eric. Jos se edes on oikea nimesi."
Hän tiesi, etten luottanut häneen. Hän pani kätensä hartioilleni: "Mitä mies?
Miten menee, kaveri? Haluaisitko treenata?"
Se kuulostaa oudolta.
Jos olisitte nähneet minut 16-vuotiaana, tietäisitte, että vastaus oli:
"Kyllä. Minä haluan treenata, Eric."
Zoomatkaa. Siinä minä jännitän lihaksiani niin kovaa…
Kuvittelin olkalihastani mahtavaksi. Mitään olkalihasta ei ollut.
Okei, zoomatkaa pois. Näytän samalta yhä.
Tuossa on paras kaverini Will Moroski.
Tältä Will Moroski näyttää nyt.
Huimaa!
Niin, Will Moroski on kuin kreikkalainen jumala.
Rintalihakset, vatsalihakset, kumpare.
En voi olla ajattelematta Will Moroskia.
Joskus, kun on myöhä, ja olen vuoteessa…
otan esiin puhelimeni.
Ja alan hitaasti…
selata Willin… profiilia.
Beena herää.
Hän kysyy: "Katseletko sinä…
OnlyFansia, vai?"
Minä siihen: "En, se on…
vain Will.
Olen iloinen hänen puolestaan.
Mutta tämä on tosi masentavaa."
Se ei siltikään ole yhtä masentavaa, kuin se hiton kuva -
Kumail Nanjianista.
Helvetti tätä kuvaa.
Älkää taputtako. Ette taputa tälle.
Se on hyökkäys minua kohtaan! Ei!
Hän tavallaan tägäsi tähän kuvaan kaikki ruskeat miehet.
Tajuatteko?
Hän tägäsi meidät kaikki: "Miten menee? Olen Kumail.
Olen Karachista. Mitä teet elämälläsi?"
Minä siihen: "Haista paska.
Miten julkeat näyttää valkoisille, miltä voisimme näyttää?"
Siksi rakastan Azizia.
Rakastan Azizia!
Hän asetti riman sinne, minne pitääkin.
157 cm, laddun mallinen… Hän syö pastaa päivittäin.
Hän sanoo: "Oi, naminami.
Aah, pastaa. Rigatonia…
Kyllä!
Rigatonia!"
Jatka syömistä, läski!
Mätä ruokaa suuhun!
Voisinko muka syödä pastaa, kun tämmöinen on olemassa?
Tämä on kyberkiusaamista!
Boikotoidaan Kumailia.
Boikotoidaan.
Olimme kaikki 24 Hour Fitness -salilla.
Minä, Eric-veli ja kaverini moskeijasta.
Tyyppi painepesee neljäsatasia. Hän on…
Minä nostelen 15.
Tuumin: "Hitaasti ja varmasti. Edistys ei ole täydellistä.
Pystyt siihen. Anna palaa, Hasan! Tee se!"
Hän sanoo: "Lopeta. Tule tänne!"
Minä siihen: "Olisiko kreatiinia tai glutamiinia?"
Hän sanoo: "Hiljaa.
Kaikki moskeijasta, tulkaa tänne."
Kaikki ruskeat pojat korisshortseissa:
"Mitä nyt, Eric?"
Hän sanoo: "Hys. Tulkaapa tänne, pojat.
Minäpä kysyn teiltä jotain.
Oletteko koskaan ajatelleet…
jihadia?"
Minä: "Mitä? Luulin, että aioit käyttää meitä hyväksi.
Hyvä kaverini Imaran juoksi vessaan.
Minä huolestuin. Hän sanoo: "Ihan hullua!
Se on ihan hullua, Hasan.
Hasan!
Onko Eric radikalisoitunut?"
"Imaran, Eric on kyttä!
Hän on kamala, hän yrittää narauttaa meidät. Mitä puhut?"
"Ei, soitetaan poliisille."
Minä keksin: "Ei soiteta. Mennään kusettamaan Ericiä."
Palasin takaisin saliin ja otin 20-paunaiset.
Sanoin: "Eric, kuule…" Hän siihen: "Mitä?"
"Tiedätkö, mitä haluaisin tehdä?"
"No, mitä?"
"Haluaisin hommata lentolupakirjan."
Kuulin poliisin sireenin
Katsoin ulos, ja paikalle tuli 15 poliisiautoa.
Imaran oli soittanut kytille. He ryntäsivät kuntosalille.
He juoksivat veli Ericin ohi, ja nappasivat minut!
He raahasivat minut ulos ja läiskäisivät konepellille.
Se oli turhan todellista.
En ollut sopiva siihen, olen "smedium".
Pää konepeltiä vasten katselin ympärilleni.
Näin ystäväni moskeijasta rivissä jalkakäytävällä.
Kuulin, kuinka siellä kuhistiin.
Minut haluttiin vielä kuultavaksi.
Se oli melkoinen kohtaus, kuulin auton oven aukeavan.
Tyttö koulusta, Elena Cervantes, huomasi minut.
Hän oli tosi siisti.
Hän sanoo: "Hasan?"
On vaikea jututtaa tyttöä, kun pää on konepeltiä vasten.
Minä sanoin: "Elena.
Mitäs tyttö?
Mitä sinä täällä?"
Hän kysyy: "Myytkö sinä…
huumeita?"
Minä siihen: "No en!
Terrorismia."
Hän alkoi nauraa.
Kaikki parkkipaikalla alkavat nauraa.
Kyttiä ei naurata.
Se oli eka vitsi, joka upposi.
Se tuntui mahtavalta!
En ollut tuntenut hallitsevani mitään.
Kun heitin sen vitsin, olin kunkku.
Ericistä tuntui, että kaikki nauravat hänelle.
Hän sanoi: "Helvetti!
Ei tämä jätkä ole Al-Qaidaa.
Hän on vain kusipää."
Se osoitti amerikkalaisuuteni.
Olin kusipää.
Muutamaa vuotta myöhemmin -
olin kotona isän kanssa, ja isä teki sitä,
mitä kaikki eläkeläisisät.
Hän vihakatsoi uutisia.
Tiedättehän.
Sinä iltana hän sattui katsomaan -
dokumenttiohjelmaa siitä,
miten WTC:n iskujen jälkeen -
FBI sai soluttautua muslimiyhteisöihin -
Patriot Act -lain turvin.
Joskus he saivat nuoret tunnustamaan tekoja, joita he eivät tehneet.
Siinä ohjelmassa kerrottiin soluttautuneesta agentista -
Irvinessä, Kaliforniassa.
Minä sanoin: "Iskä…
eikö ole hullu juttu?
Mitä sinä tuumit?"
Hän sanoo: "Hasan, kuka olisi niin tyhmä…
että päästäisi liittovaltion agentin kotiinsa?"
Craig Monteilh on ihmiskameleontti ja tuomittu huijauksista.
Hän esitti kääntyvänsä muslimiksi FBI:n pyynnöstä -
terrorismin kitkemiseksi.
Kunto-ohjaajana hän väsytti ihmisiä niin, että sai nämä avautumaan.
Minä sanoin: "Katso isä, kuka tuossa on.
Hyvä ystävämme veli Eric!"
Hän sanoo: "Hasan, etkö yhtään kuuntele?
Ei hänen nimensä ole Eric.
Hänen nimensä on Craig!"
Vuosien kuluessa selvisi, että aavistukseni osui oikeaan.
FBI tarkkaili meitä Patriot Actin perusteella.
He saivat nuoret tekemään valheellisia tunnustuksia.
Michiganin Dearbornissa.
Chicagossa.
New Yorkissa.
Kuulin, että Kalifornian Lodissa, naapurikaupungissa,
16-vuotias poika nimeltä Hamid Hayat -
teki valheellisen tunnustuksen.
Hän istui 20 vuotta vankilassa.
Hän pääsi sieltä kesäkuussa.
Hän on minun ikäiseni, 36.
Ajattelen Hamidia koko ajan.
Mietin: "Entä, jos minulle olisi käynyt siten?"
Vääräleukaisuus pelasti henkeni.
Sen takia, kun lopulta sain tilaisuuden -
omaan ohjelmaan Netflixillä,
annoin sille nimeksi Patriot Act.
Se oli minun keskisormeni veli Ericille.
Nimesin show'ni sen lain mukaan, jonka perusteella hän vakoili meitä.
Ja Patriot Actissa minä määräsin.
Niinpä mietin: "Miksi en kävisi kaikkien kimppuun?"
Sehän on minun show'ni. Diktaattorien, itsevaltiaiden, uskontojen.
Kun Washington Postin toimittaja Jamal Khashoggi murhattiin -
Saudi-Arabian konsulaatissa, tuumin: "Se voisi olla eka aihe."
Se oli hullu juttu. Muistatteko sen?
Sanoin: "Saudit, kuulkaa. Poikanne Hasan tässä.
Tämmöinen juttu.
Minusta murha on huono juttu.
Ja kuningaskunta tuumasi: "Liian pitkälle, Minhaj."
Netflix on edelleen vaikeuksissa,
koska päätti esittää komediashow'n, jossa kritisoitiin kruununprinssiä.
Saudi Arabian viranomaiset lukivat kyberrikoslakinsa kuudetta artiklaa.
Mitä lakia rikoin?
Se oli arabiaksi, joten käytin Google kääntäjää.
Kävi ilmi, että rikoin kyberrikollisuuslain kuudetta pykälää,
mistä saisi viisi vuotta vankeutta Saudi-Arabiassa.
Niinpä.
Jotenkin CNN sai sen kerrottua.
Se kuulostaa hullulta, mutta muuttuu vielä hullummaksi.
Se ei ollut eka kerta, kun suututin saudit.
En ole kertonut siitä julkisesti,
mutta kauan ennen Netflixin häslinkiä -
yritin haastatella Saudi-Arabian kruununprinssiä.
Olen tosissani. Hän tuli New Yorkiin -
ja hänellä oli outoja tapaamisia.
Hän tapasi Michael Bloombergin -
Starbucksin kahvilassa Times Squarella.
Muistatteko sen? Katsokaa Bloombergin naamaa.
"Tervetuloa Starbucksiin, teidän korkeutenne.
Jos paskattaa, vessan ovikoodi on 2332."
Hyvä on.
Kruununprinssi New Yorkissa.
Teidän poikanne New Yorkissa.
Antakaapa kun kuvaan.
Laitan yksäreitä. Se on hauskaa.
Beenalla on vähän eri näkemys,
koska hänellä on tohtorintutkinto,
ja minä teen PowerPoint-komediaa.
Hän sanoo: "Hasan, älä ärsytä saudeja. Se on vaarallista."
Minä sanon: "Niinpä."
Hän sanoo: "Olen tosissani. Älä tee haastattelua."
Minä sanon: "En tee." Olin tosissani.
Mutta sitten hän lähti huoneesta.
Minä sanon: "Minä kirjoitan joulupukille."
"Hyvä Saudi-Arabia, haluaisin haastatella kruununprinssiä."
Lähetä. Ja sain heti vastauksen.
"Hyvä Hasan Minhaj, luin kirjeenne.
Tulkaa käymään lähetystössä."
Minä tuumin: "Jaa."
Se vaikutti kohteliaalta.
En ole mikään idiootti. En kertonut siitä Beenalle.
En ole tollo. En kerro vaimolle. Kerroin Jimille, yhdelle tuottajistamme.
Rehellisyyden nimissä pitää sanoa, että lähetystössä -
ja konsulaatissa on hienoinen ero. Tosin, hassu juttu,
kummassakaan ei pitäisi tulla murhatuksi.
Niinpä minä ja Jim lähdimme New Yorkista kauas Washington DC:hin.
Kolmen korttelin päässä on Saudi-Arabian lähetystö.
Minä ja Jim olimme menossa sinne. "Nyt mennään, Jim.
Nyt sitä mennään. Haastatellaan saudeja.
He määrittävät bensan hinnan, kiusataan heitä."
Hän sanoo: "Lakkaa tanssimasta.
Olemme toisessa maassa, senkin ääliö.
Käyttäydy asiallisesti."
Minä sanon: "Jim,
ole itse asiallisesti.
Tämä on Amerikan Yhdysvallat.
Minulle ei ryttyillä.
Minä olen USA:n kansalainen."
"Lakkaa kourimasta pallejasi. Se on oikeasti eri maata."
Tuo ovi on kuin Super Mario Brosin vihreä tunneli.
Ymmärrätkö?
Nyt olemme Amerikassa.
Sisällä olemme Saudi-Arabiassa.
Amerikka… Saudi-Arabia."
Ja se oli oikeasti niin.
Se oli kuin…
Saudi-Arabia.
Kun kävelimme sisään, olimme Saudeissa.
Kultaa, kynttelikköjä, marmoria.
Intialaisia palvelijoita.
Katsohan poikaa.
"Sinä teit sen.
Intialaisia palvelijoita."
Sen autenttisuus oli…
Lähi-Idässä me intialaiset,
pakistanilaiset, bengalilaiset olemme apulaisia.
Olemme Lähi-Idän meksikolaisia.
Ruskeillakin on omat ruskeansa.
Siten ne rakennukset tulivat.
Ainoat, jotka sortavat intialaisia enemmän kuin saudit,
ovat britit.
Erona on se, että tykkäämme, kun britit sortavat meitä.
Täällä on intialaisia setiä, jotka sanovat: "Vau, Lontoo, dēkhō.
Katsokaa Lontoota!
Serkkuni asuu Lontoossa. Kauan eläköön kuningatar!"
Tuumin: "Paskat kuningattaresta. Mitä höpisette?"
Se on älytöntä.
Ihan tosi. Äitini makuuhuoneessa on kuva minusta -
ja Beenasta hääpäivänämme.
Ja sen vieressä on kuva prinsessa Dianasta.
Minä sanon: "Äiti!
Hän kuoli jo vuonna 1997.
Minä olen poikasi. Olemmeko samanarvoisia sinulle?"
Hän sanoo: "Hasan, et tunne prinsessa Dianaa."
Minä kysyn: "Tunnetko sinä?"
"Hän oli niin kaunis.
Ja hänen anoppinsa oli ilkeä.
Ja hänen miehensä oli niin kylmä."
Kysyn: "Äiti, kuvailetko omaa avioliittoasi?"
Olemme siis Saudi-Arabian lähetystössä.
Saudien delegaatio tulee sisään.
15 miestä, jotka edustavat kuninkaallista perhettä.
He päättävät bensan hinnan.
Delegaation johtaja kiertää minun ympäri ja istuu vastapäätä.
"Herra Minhaj.
Kiitoksia kovasti -
kirjeestänne.
Miksi haluatte haastatella kruununprinssiä?
Oletteko koskaan ollut Persianlahdella?
Jim sanoo: "Älä ole hauska."
Ihmettelen: "Jim, miksi olisin hauska?
No tuota…
kerran minua pyydettiin töihin Dubaihin,
ja heti kun pääsin sinne, käteeni pantiin moppi."
"Te siis pidätte vitseistä.
Huomaatte kaikenlaista.
Yhtä asiaa ette ole huomannut, herra Minhaj.
Maa, josta olette kotoisin, on erilainen kuin minun kotimaani.
Katsokaas meitä, saudeja…
eivät britit ole koskaan hallinneet."
Minä sanon: "Ei, ei.
Tässä on väärinkäsitys.
Minun vanhempani ovat Intiasta kotoisin.
Mutta mitä minuun tulee…
Minä olen amerikkalainen."
"Kuten sanoin, herra Minhaj,
meitä eivät britit ole koskaan hallinneet.
Meille ei luennoida, eikä meistä vitsailla.
Ei kukaan.
Onnea ja menestystä show'llenne, herra Minhaj.
Me katsomme sitä."
Sitten he saattavat minut ja Jimin ulos.
Istumme junassa.
Emme puhu mitään.
New Yorkissa avaan puhelimeni.
Toimistolta tekstailevat minulle: "Oletko ok?
Katsoitko uutisia?" Mitä hittoa uutisissa on?
"CNN:n uutiset:
Washington Postin toimittaja Jamal Khashoggi on murhattu konsulaatissa."
"Voi paska, olin juuri sellaisessa."
Menin asuntoomme, suljin oven ja laitoin turvalukon.
"Se estää heitä."
Käännyn, näen Beenan ja hän minut.
Hän sanoo: Luoja, Hasan. Näitkö uutiset?
Jamal Khashoggi on murhattu Saudi-Arabian konsulaatissa.
Luojan kiitos et mennyt tapaamaan niitä saudeja."
Minä siihen: "Niinpä.
Se olisi ollut älytöntä."
Tunnen itseni paskamaiseksi. Syyllisyys kalvaa.
Miten siitä pääsee eroon? Minä tiedän.
Jos tekee jotain pahaa, pitää tehdä jotain hyvää heti perään.
Sillä se paha pyyhkiytyy.
Näin kasan tiskejä. "Hienoa.
Mitä kovemmin jynssään, sitä vähemmän paha valhe on."
Alan jynssätä tiskejä. Tuumin: "En ole paha ihminen, minä autan."
Beena näkee sen ja innostuu vähän.
Hän tulee: "Hei…"
Minä siihen. "Hei."
Hän puristaa käsivarttani. "Hasan… hei."
Minä siihen: "Hei."
Hän puristaa vähän kovemmin.
Hän sanoo: "Hasan, sanon heiii.
Se menee 'heii-ii'."
Hän repii vaatteeni ja työntää sohvalle. Olen nunga putunga sohvalla.
Aivan alastomana.
Ja se johtui tiskeistä. Niin matalalla rima on.
Mutta koko juttu perustui valheelle.
Mitä minä teen siinä tilanteessa? Lausunko rouvalleni: "Lopeta.
Emme voi suorittaa tätä toimintoa.
Sillä kieleni on kuin kyykäärme."
En!
Elämässä on tartuttava tilaisuuksiin.
Vaikka ne perustuivat valheelle.
Me teemme sen.
Kuumaa -
monogaamista -
toimintaa!
Seuraavalla viikolla sanon: "Esitetään se saudijakso!"
Myöhemmin,
saudit näkevät sen.
He kieltävät sen.
Seuraavana aamuna Beenan vieressä -
avaan puhelimeni ja se trendaa kaikkialla.
Avaan Twitterin ja totean: "Voi paska.
Olen kusessa."
Sitten se alkaa nousta listoilla. "Voi paska.
Minä saan potkut."
Minusta tulee isompi kuin BTS, totean: "Voi paska.
Minusta taitaa tulla…
kuuluisa."
Tykkäyksiä, kommentteja, retviittejä.
Antaa tulla vaan!
Kaikki maailmassa välittävät minusta -
ilman mitään erityistä syytä.
Yhden päivän ajan tiesin, miltä tuntuisi olla -
Pete Davidson!
Voi hitto!
Voi luoja!
Some nousi hattuun niin, etten piitannut uhkauksista.
Avasin puhelimen ja siellä oli: "Ei kannata tulla Saudi-Arabiaan" ja miekka.
Persikka.
"Khaled, haluatko hengailla?
Jos panet miekkasi persikkaani, he tappavat meidät."
Ekaa kertaa minulla oli vaikutusvaltaa.
Unelmani toteutui.
Kun on vaikutusvaltaa, kaikki haluavat olla kavereita.
Seuraavana päivänä Timesta soitettiin.
"Hei, Timen päätoimittaja tässä. Olisiko Hasan Minhaj?"
"Puhelimessa."
"Haluaisitko Timen sadan vaikutusvaltaisimman listalle?"
"Rakastan listoja."
Pääsimme Time 100 -päivällisille. Päätoimittaja tuli sanomaan:
"Voi luoja, murunen. Kiitos.
Kiitos, että tulitte tälle epäteennäiselle päivälliselle.
Meillä on sata tuolia vaikuttajille.
Sinä olet yksi heistä."
Minä siihen. "Hienoa, niin… miksi tämä tuoli on tyhjä?"
Hän sanoo: "Se Loujainille varattu tuoli."
Minä kysyn: "Kenelle?"
"Loujain on saudiarabialainen naisaktivisti,
joka on nyt kidutettavana, koska ajoi autoa.
Niinpä hän ei nyt pääse.
Ajattelimme juhlistaa sinun rohkeuttasi."
"Rohkeuttani?"
"Pidä puhe Dwaynen jälkeen."
"Kenen?" "The Rockin." Hän nousee lavalle.
"Haluan kohottaa maljan Teremana tequilalle ja epäkäslihaksilleni."
Kaikki hurraavat.
"Tuleva presidentti!"
"Aplodit Hasanille!"
Minä sanon: "Hei, kaikki.
Kiitos kutsusta Illuminati-päivällisillenne.
Minä tein ohjelman Saudi-Arabiasta.
Pitäisi juhlistaa ihmistä, joka ei pääse tänne.
Hän on Loujain, ja hän istuisi tässä."
Kuulin oven avautuvan.
Varjoista esiin tuli henkilö.
Ja huoneeseen asteli -
Jared Kushner.
Joka on muuten WhatsApp-kaverina -
Saudi-Arabian kruununprinssille.
Hän näkee tyhjän tuolin.
Loujainin symbolisen paikan.
Hän kävelee sinne ja istuu Loujainin tuoliin.
Adderall alkaa tosissaan vaikuttaa.
Tuumin: minäpä käristän tuon kusipään kunnolla.
Beena näkee Adderall-silmäni ja sanoo: "Hasan, älä aloita."
Sanon: "Liian myöhäistä, Beena.
Hyvä naiset ja herrat, hassunkurinen käänne,
mutta tiedättekö…
Olimme puhumassa Loujainista, mutta entäpä,
jos joku täällä tuntisi kruununprinssin niin hyvin,
että saisi Loujainin pois vankilasta?"
Katson suoraan Jared Kushneria.
Täällä on monia vaikutusvaltaisia ihmisiä,
ja olisi hauskaa, jos sattuisi niin,
että joku valkoisen talon johtavista henkilöistä -
voisi viestittää MBS:lle ja sanoa: "Hei, ehkäpä voisit auttaa…
sen ihmisen pois, koska hän ei ansaitse vankilaa.
Ja hulluinta tässä on, hypoteettinen henkilö…
Että et jäisi edes kiinni siitä,
koska WhatsAppissa kaikki viestit salataan.
Kukaan ei koskaan saisi tietää.
Hyvää yötä."
Minä istun alas, eikä kukaan naura.
Autossa Beena on raivoissaan.
Hän sanoo: "Hasan, olet toivoton."
"Kullanmuru…
avaa puhelimesi.
Tykkäyksiä, kommentteja, retviittauksia.
Trendaan taas ykkösenä!"
Anna kommenttien virrata.
Sanon: "Tulkaa iskän tykö, Antaa tulla.
Antakaa minulle kunniaa!
Täyttäkää aukko, jota vanhempani eivät täyttäneet.
Naminami.
Herkullista!"
Hän sanoo: "Siistiä, toimit sen aktivistin hyväksi."
Minä sanon: "Niin.
Syöte on aktiivinen."
"Kiva, miten välität niistä vain silloin, kun kuvataan."
Minä: "Niin, tiedän.
Kuvia tai emme usko."
Älä kritisoi, Brooklyn.
Olet ihan samanlainen.
Olen seurannut sinua.
Olette tuskissanne ilman puhelinta.
Tykkään puhelimistanne.
Puhun sinulle nyt.
Hän ei voi edes kuvata tätä. Tapahtuiko se oikeasti?
Sinun pitää vain muistaa se mielessäsi kuin joku luuseri.
Montako tykkäystä olet enimmillään saanut?
86.
86?
86.
Jos minä saisin vain 86 tykkäystä, tappaisin itseni.
Tiedättekö, montako tykkäystä iskä sai Kushner-tempulleen?
Isä sai 347 391 tykkäystä.
Kun pääsee maistamaan vaikutusvaltakokaiinia,
sosiaalisen median metamfetamiinia,
Facebook-fentanyyliä.
Oli pakko pelata kovempaa. Pakko saada tykkäyksiä.
Minä tiedän, käydään kaikkien diktaattorien kimppuun.
Brasilian Bolsonaro.
Filippiinien Duterte. Käydään kiinni.
Kiusatakseni intialaisia sukulaisia menin Trumpin Modi-tapahtumaan.
Tuntuuko, että olemme perillä?
Kyllä olemme.
Hasan! Olet intialaisvastainen!
Älä viitsi.
Et kunnioita Intiaa.
Modi! Hyvä Modi!
Tiedän, olet Sacramentosta.
Niin olen.
Minua hävettää, että olet Sacramentosta.
Sinun pitäisi kunnioittaa Modia, Intiaa ja hinduja.
Haluan vain kuvan.
Kaikki haluavat vaikutusvaltaa.
Jopa intialaiset sedät!
Julkaisin sen Instagramissa, ja sain siitä platinaa!
Palaan New Yorkiin.
Kävelen lastenvaunujen kanssa.
Kaikki tuntevat minut.
Menen kotitalooni, ja jopa ovimies huomaa.
Hän sanoo: "Seis, Hasan.
sinun pitää kunnioittaa Modia,
Intiaa -
ja hinduja!"
"Sinähän olet puertoricolainen, Carlos."
Hän sanoo: "Niin, mutta näin tämän Instagramissa.
Se oli hauskaa. Olet saanut fanipostia."
"Anna tänne, Carlos."
Hän antaa kasan kirjeitä, minä revin auki.
Käännän kirjeen ympäri ja sieltä tulee valkoista jauhetta.
Se putoaa tyttäreni olkapäälle…
niskaan ja poskille.
Hän tuijottaa minua.
Juoksen kertomaan Beenalle.
Nyt en voi valehdella.
Kiirehdimme NYU:n sairaalaan.
Tällä kertaa menemme ensiavun läpi.
Kun he näkevät vauvan, repivät häneltä vaatteet ja vievät pois.
Minä ja Beena istumme odotustilassa tuntikausia puhumatta mitään.
Lopulta hoitaja tulee tyttäremme kanssa.
Hänellä on mukana rikostutkija.
Tutkija ottaa taskustaan…
pienen muovipussin…
jossa on valkeaa jauhetta.
Hän sanoo: "Herra Minhaj. Olette onnekas.
Tämä ei ole pernaruttoa.
Olen ollut alalla kauan ja tiedän, ettei tällaista ilmesty tyhjästä.
Minun on kysyttävä, nuori mies:
ketä ihmettä olet ärsyttänyt?"
"Kaikkia."
"Onko pakko tehdä sitä?"
Minä sanon: "En tiedä.
En tiedä, miksi teen sitä."
He antavat vauvan Beenalle.
Ojennan käteni ottaakseni tyttäreni syliin.
Beena ei anna minun koskea.
Se raastaa minua.
Kotona hän laskee vauvan alas ja puhuu lopulta.
Hän sanoo: "Nyt puhumme tästä,
ja sitten ei enää koskaan puhuta tästä.
Ainoa syy, miksi näin tapahtui,
on se, että välität vaikutusvallastasi enemmän kuin lapsistasi."
Sanon: "Lapsista?
Sanoitko lapsista?"
Hän sanoo: "Olen raskaana."
"Onko tämä jatko-osa?
Oliko Arjun oikeassa?
Hänhän on vain osteopaatti."
"Pääset lavalla sanomaan mitä haluat, ja me elämme sen seurauksia.
Hasan, onko sinulla mitään rajaa?
Koska tämä on älytöntä.
Ihan sama, vaikka Time pitää sinua 'vaikuttajana'.
Jos asetat lapseni vielä vaaraan, jätän sinut heti."
Tuo on hänen serkkunsa.
Se oli ihan totta.
Beena on oikeassa.
Hullua, koska eka vitsini koskaan pelasti henkeni,
ja nyt tyhmät vitsini lähes veivät lapseni hengen.
Tuumin, että paskat tästä. Tämä on älytöntä.
En halua olla komedian Tupac.
Ihan tosi: haluan elää nähdäkseni retviitit.
Jos jotain, haluan olla komedian Puff Daddy.
Haluan elää, kun lahjakkaammat ympärilläni kuolevat.
Se on unelmani!
Beena sanoo: "Surullisinta tässä on se,
että kaikki tuntevat sinut. Olet se Log Kia Kahenge -tyyppi.
Et muka välitä siitä, mitä muut ajattelevat sinusta
Minä tunnen sinut, kusipää.
Välität tosi paljon siitä, mitä muut ajattelevat."
"Miten en välittäisi?"
Joka kerta, kun avaan puhelimeni, kuulen, mitä minusta puhutaan.
Kun avaan puhelimeni, näen sen:
"Hasan Minhaj näyttää Adderallia ottaneelta pesukarhulta."
Minä näen sen!
"Tämä piirroshahmo näyttää Hasan Minhaj'lta."
Minä näen sen!
"Ruskeat tytöt tappelevat Hasan Minhaj'sta."
Minä näen sen!
Ja se loukkaa minua!
Koska se pitää paikkansa, kusipäät.
Minä näytän Adderallia ottaneelta pesukarhulta.
Tiedättekö, mitä se tarkoittaa?
Jos minä kuulen, mitä puhutte minusta,
niin kuninkaatkin kuulevat.
Miettikääpä sitä.
Vladimir Putin.
Narendra Modi.
Veli Eric.
Kruununprinssi.
Bel Airin prinssi.
He eivät tykkää siitä, että heistä pilaillaan.
Siksi minusta on ihanaa olla narri.
Koska vaikka sinulla olisi kuinka paljon rahaa tai valtaa tai mainetta,
et pääse eroon pilailusta.
Mutta Beena on oikeassa. Pitää olla raja.
Sanon: "Muru, anna kun korvaan sen
samalla tavalla kuin kaikki surkeat isät.
Ostan hänelle jotain."
Minä, Beena ja vauva nousemme autoon ja ajamme koululle seuraavana päivänä.
Arvatkaa, mikä se on?
Ei kuvauspäivä!
Kirjamessupäivä!
Muistatteko kirjamessupäivät,
kapitalismikarnevaalit koulussa?
Ovet avautuvat ja esiin tulee kirjamessumies.
"Hei lapset, paljonko vanhempanne rakastavat teitä?
Osta teistä saa kirjoja, suurin osa vain viivoittimen."
Sitä sanoo: "Eikä!"
Minä sanon: "Kulta, iskä ostaa sinulle kaiken.
Ostetaan kaikki kirjat."
Baby-Sitters Club, kaikki osat. Goosebumps, kaikki osat.
Dr. Seuss, kaikki kirjat, jopa ne rasistiset.
Minä otan ne: "Katsokaa nyt tätä.
Connor, katso nyt."
Hän sanoo: "Hienoa."
Kysyn: "Mikä sinua riivaa, Connor?
Olen yrittänyt tehdä tuttavuutta, mutta et yhtään vastaa.
Mitä sinä teet?"
"No, herra koomikko, toisin kuin sinulla, minulla on oikea työ.
Olen töissä Alden Global Capitalissa.
Työnäni strategiset valtaukset ja velkarahoitteiset yritysostot.
En tiedä, oletko nähnyt LinkedIn-sivuani."
"Connor, olen koomikko.
Me emme ole LinkedInissä.
Mitä sinä siis teet?"
"Ostamme velaksi yhtiöitä.
suolistamme ne, annamme kaikille potkut.
Sitten teemme niillä voittoa -
minun ansiostani."
Sanon: "Siistiä. Varastamista, siis."
"Aiotko saarnata varastamisesta?
"Ehkä sinun ja Beenan pitäisi puhua tyttärellenne siitä.
Tyttärenne on varas."
Käännyn ja näen, kuinka tyttö pakkaa kirjoja reppuunsa.
Sitten hän lähtee kirjoineen.
Minä saan sanoa sen. "Beena, mitä tehdään?"
Hän tarttui minuun: "Hasan, käräytä tuo paskiainen."
Sanon: "Ei, Connor. Ei hän varasta.
Hän suorittaa strategista valtausta.
Haluamme tuottoa."
Seuraavana päivänä ryntään toimistoon. "Tuottajat, tulkaa tänne.
Kertokaa kaikki, mitä Alden Global Capitalista tiedetään.
Tämä jakso tehdään perheen hyväksi.
Tuottaja sanoo: "Alden Global Capital tekee velkarahoitteisia…"
"Yrityskauppoja?" "Mistä tiesit?"
"Opin sen koulun kirjamessuilla."
He sanovat: "Niin, mahtavaa…"
Kävi ilmi, että Connor ja pomonsa Randall Smith ostivat paikallislehtiä.
He irtisanoivat lähes kaikki, myivät kiinteistöt -
ja myivät ne voitolla.
Randall Smith käytti voitot ostaakseen 16 kartanoa.
Yhden sellaisen naapurissa asui -
Jeffrey Epstein.
Adderall alkaa vaikuttaa.
Minä sanon: "Tuottajat!
Idea vitsiksi.
Ostetaan isot mainokset kaikilta alueilta,
joilla Alden Capital toimii,
ja kirjoitetaan niihin: 'Randall Smith rakastaa pedofiilejä.'
Utahin Salt Lake Citystä, Pohjois-Carolinan Raleighista,
Floridan Miamista.
Mainokset pystyyn!"
Seuraavana päivänä Netflixin johtava lakimies,
Sam soittaa kauhuissaan.
"Hasan, oletko menettänyt järkesi?
Peru ne mainokset. Tämä ei ole hauskaa.
Se on kunnianloukkaus."
Minä sanon: "Rauhoitu, Sam.
Olet lakimies.
Et tiedä, mikä on hauskaa."
Häntä suututtaa. "Se voi olla totta,
mutta et voi tehdä niin.
Sitä rajaa et ylitä."
Minä sanon: "Miksi en?"
Hän sanoo: "Hyvä kysymys, Hasan.
Katsos, Yhdysvaltain laissa -
on 'täysjärkisen henkilön standardi'.
Sen mukaan vitsi ei ole kunnianloukkaus,
jos täysjärkinen henkilö ymmärtää sen vitsiksi.
Ja korkein oikeus on määrittänyt,
että suurin osa amerikkalaisista on täysjärkisiä ja keskiveroälykkäitä."
Minä sanon: "En tiedä, mikä matematiikka siihen pätee,
mutta minusta keskivertoamerikkalaisen älykkyys on keskivertoa heikompi."
"Oikeus on eri mieltä.
He arvostavat ihmisiä enemmän.
Ja niin pitäisi sinunkin, ystäväiseni."
"Olisi hienoa elää siinä maailmassa.
Juuri sellaisessa haluaisin elää.
Haluan esiintyä täysjärkisille.
Haluan pystyä vaihtamaan satiirin suorapuheisuudeksi -
luottaen siihen, että erotatte ne.
Luottaa, ettei sanojani vääristellä.
Kaikki täällä pohjaa luottamukseen.
Miksi muuten esiintyisin tässä skeittipuistossa?
Näytän naurettavalta!
Kaikki perustuu luottamukseen.
Te luotatte minuun, ja minä teihin.
Siksi panimme puhelimenne säilöön.
Oli pakko.
En tunne sinua!
Tunnen sinut.
On niin paljon, mitä ajattelen ja uskon, mutta en uskalla sanoa.
Minun täytyy luottaa teihin. Voinko luottaa sinuun, Brooklyn?
Voinko todella luottaa?
Kuunnelkaapa. Minä sanon sen.
Kaikki tykkäävät Starbucksista.
Mutta inhoan sitä, että siellä myydään Chai-teetä.
Chai on teetä!
He sanovat tee-teetä. Tollo-tolvanat.
"Hei, haluatko naan-leipää?
Haista paska!
Paskat."
Priyanka Chopran häät olivat valhetta.
Miksi sitä ei saisi sanoa?
Kuka nai Nick Jonasin epäironisesti?
Malala seuraa minua Instagramissa.
Minä en seuraa häntä!
Pari vuotta sitten joku kysyi minulta sukupuolipronominiani,
kun olin kokouksessa.
Minä pelästyin.
Joten sanoin: "Minä."
Olen pahoillani!
Mutta minä olen minä.
Ja sinä olet sinä!
Ja me olemme me.
Ja minä uskon siihen.
Uskon, että on epäeettistä -
käyttää rahaa, joka ei ole omaa,
ostaakseen jotain toisen omaa,
ja muuntaa se rahaksi itselleen…
ja kusettaa köyhiä siinä sivussa.
Minä sanon: "Hyvä on, Sam.
Perun ne mainostaulut.
Mutta entä jos teen 30-minuuttisen ohjelman näistä -
ja kerron sen vitsin niin?"
Ja minä en sano,
että Randall Smith on pedofiili,
tai että hän suojelee pedofiilejä.
Näettekö?
Se e ole totta.
Hän sanoo: "Hyvä on.
Se onnistuu."
Ja sitten tehtiin se jakso!
Seuraavalla viikolla lastenvaunujen kanssa kävelyllä.
Carlos sanoo: "Hei, olet saanut postia."
Minä sanon: "Avaapa sinä se posti."
"Hitto, sinut on haastettu oikeuteen."
Mitä? "Herra Minhaj, asiakkaamme Randall Smithin puolesta -
liittyen "komediaohjelmaanne" Patriot Act…"
Minua ei loukannut itse haaste.
Minua loukkasi lainausmerkit sanassa "komedia".
Ihan kuin en olisi oikea koomikko. "Tässä on poikani, hän on 'DJ'."
"Teidän 'show'nne'…" Se on oikea show!
"…väittää Smithiä pedofiiliksi."
En sanonut niin.
"Kirjeen myötä vaadimme teitä korjaamaan loukkaavat valheenne.
Odotamme vastaustanne."
Sanon: "Sam, lupasit, että ihmiset tajuavat.
Että pitäisi luottaa. Mitä teen nyt?"
Hän sanoo: "Rauhoitu, Hasan. Tule toimistooni.
Rakastan näitä juttuja."
Menen, ja hän sanoo: "Nyt Adderall vaikuttaa."
Sitä sanotaan kokaiiniksi.
Katso tätä: "Hyvät Randall Smith ja asianajaja,
olemme koomikko Hasan Minhaj'n asianajajat."
Minä sanon: "Ei lainausmerkkejä, kiva."
"Kaikki herra Smithin korvausvaateet hylättäisiin lain mukaan.
Minäpä selitän teille,
miten laki määrittää…
vitsit.
Ensinnäkin, Patriot Act on komedia.
Täysjärkiset katsojat ymmärtävät sen jutut vitsiksi, satiiriksi, parodiaksi.
Toinen kirjeenne merkittävä virhe on se, ettette ymmärrä kontekstia.
Minhaj kertoo vitsinsä silmät pullottaen ja kädet heiluen.
Kuten tiedätte, Minhaj'n sanotaan näyttävän…
Adderallia ottaneelta pesukarhulta."
Ole kohtuullinen.
"Korkein oikeus on todennut yleisön…"
Siis teidän.
Ette ole typeryksiä.
Osaatte erottaa satiirin ja suorapuheisuuden.
Te tiedätte, milloin vitsailen ja milloin olen vakavissani.
Osteopaatit…
Tiedän, että olette hyviä lääkäreitä.
Mutta 86 tykkäystä on surkeaa!
"Ehdotan, että katsotte uudestaan jakson, johon viittaatte.
Jos haluatte, että herra Minhaj peruu sanansa ja sanoo,
'En todellakaan sano, että Randall Smith tykkää pedofiileistä,
niin ilmoittakaa.
Odotamme vastaustanne."
Minä sanon: "Sam,
lähetä se."
Ja arvatkaapa vaan.
Emme koskaan kuulleet heistä mitään.
Palasin Beenan luo kirje kourassani.
Sanoin: "Olin väärässä, Beena.
Vaikka Sam on lakimies, hän on hauska.
Pannaan tämä kirje kehyksiin."
Hän katsoi kirjettä ja totesi:
"Tämä on hyvä kirje.
Mutta en minä hyviä pelkää.
Pelkään seuraavaa huonoa.
Ja sitä seuraavaa.
Siksi olen huolissani."
Sanon: "Ei tarvitse olla huolissaan.
Kysyit minulta aikoja sitten,
onko minulla rajaa.
Nyt minä tiedän rajani."
Hän kysyi: "Mikä se on?"
"Olen valmis viemään vitsini -
niin pitkälle kuin voin,
laillisesti…
siihen asti,
ettei se satuta perhettämme."
Se on minun rajani.
Olen menettänyt paljon elämässäni, perhettäni en menetä.
Hän alkoi hymyillä.
Hän puristi käsivarttani.
Ja hän sanoi: "Heiii-ii."
Kiitoksia, Brooklyn!
Kiitos.
Olette mahtavia. Kiitos kovasti.
Tekstitys: Paula Pohjanrinne