Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
EN KOMEDISPECIAL FRÅN NETFLIX
LIVE FRÅN BROOKLYN
Vill ni veta en hemlighet?
Ja!
I fyra år kunde jag och min fru inte få barn.
Och det var mitt fel.
I år! Hemligheten tog kål på mig.
Jag var på Daily Show.
Varje dag kom Trevor Noah fram till mig med sina gulliga smilgropar.
"Hej vännen, vad händer?"
"Med dig och Beena?"
"Ni är typ Indiens Barbie och Ken."
Jag bara: "Jag vet."
Och precis som i Kens fall…
…så funkar den inte.
Vet ni hur det känns att vara kille med trasig pung?
Det är förnedrande!
Det känns som om mitt liv är en lögn.
När jag växte upp sa de att min sperma är radioaktiv.
Minns ni sexualkunskapen?
Minns ni hur de skrämde oss unga killar?
En morgon rusar fröken Lettington in i klassrummet.
"Akta er, killar.
Er försats kan göra tjejer gravida.
Titta inte på någon!
Er försats kan göra tjejer gravida.
Hasan, satsen innan du kommer kan skapa ett liv."
Man bara: "Fröken, jag är nio år."
"Det är otäckt."
"Bra!"
"Nu ser vi en förlossningsfilm."
Man bara: "Nej!"
"Varför lät mina föräldrar mig delta i det här?"
Alla som har fertilitetsproblem
vet att det sätter stor press på relationen, eller hur?
Jag och Beena brukade sitta uppe sent och ha jobbiga samtal.
"Kommer det här att hända oss?"
"Kommer vi kunna få barn?"
Då sa jag: "Vi kan ju adoptera?"
"Vad händer om vi adopterar en vit unge för att visa de jävlarna?"
För att visa folk att vi grejade det!
Vända på Angelina Jolie-maktspelet.
Vi visar upp den vita knubbiga astmaungen på fester.
Vet ni vad jag menar?
Han bara: "Hej."
"Jag heter Bradley Minhaj."
"Stolt medlem av indoamerikanska folkgruppen."
"Det här är min son!
Bradley.
Vi räddade honom
från en krigshärjad del av USA.
Detroit."
Alla bara: "Wow."
Beena bara: "Jag vill inte ha en vit unge."
Jag bara: "Skitsamma. Du är rasist.
Varenda Bradley är betydelsefull."
Hon svarar: "Jag vill inte ha ett vitt barn, fattar du inte?
Jag vill ha barn med dig."
Jag vet!
Det är därför jag gifte mig med Beena.
Familjen betyder allt för henne.
Hon är en Patel.
Hon har 961 kusiner här ikväll.
Det är en motelldrivande Patelfamilj.
Den familjegrejen är djupt rotad.
Har ni märkt att alla motell som ni har övernattat på
ägs av indier?
Titta på namnskylten: "Patel."
De kommer från samma del av Indien och är släkt med varandra.
Oavsett Hampton, La Quinta, Quality Inn,
Comfort Inn, Super 8, har ni sponsrat denna Patel-kartell.
I århundraden har vi debatterat,
indier, asiater, judar:
"Vilka är billigast av dem?"
Det är indier, din jävel.
Bara Gujarati-indier väljer en familjerörelse man kan bo i.
Det var Beenas rike.
Kungariket La Quinta Inn.
Och nu ville hon skapa ett rike med mig.
Jag ska vara ärlig mot er.
Jag var rätt glad att vi hade fertilitetsproblem.
Jag ville inte ha barn.
Jag bara: "Älskling, jag blev nyss autentiserad på Instagram.
Låt mig sola i glansen." Hon bara: "Jag skiter i glans.
Det enda skälet till att vi inte kan få barn
är för att det tog tio år för dig att fria till mig.
Jo!
Jag gick till läkaren.
Det är inte mina äggstockar, det är dina pungkulor.
Kolla upp dina pungkulor."
Jag bara: "Blanda inte in dem."
I min ålder gillar man inte att gå till läkaren.
Många läkare är nämligen i min ålder.
Och de är indier, så jag kanske känner dem.
Vi sitter i väntrummet på NYU-sjukhuset.
Sköterskan kommer ut genom dörren.
Hon säger: "Du ska få träffa dr Gupta."
Jag bara: "Bäst det inte är Arjun Gupta från Sacramento."
Sen hör jag en bekant röst som bara: "Hasan Minhaj!"
Jag: "Det är Arjun Gupta från Sacramento!"
"Jag känner grabben, han är en jävla idiot!"
Han kuggade läkarutbildningen.
Två gånger!
Jag frågar: "Hur blev du legitimerad?"
Han bara: "Jag vet inte.
Det är därför jag är spermadoktor i en källare.
Av med byxan. Hur mår mamma?"
"Prata inte om mamma, Arjun!
Beena, han är inte medicine doktor
Han är en jävla naturläkare!"
Bua på bara, naturläkare.
Där bak.
Läkare i alternativmedicin hatar det skämtet.
Men medicine doktor och naturläkare
är typ samma sak, de är båda bra läkare.
Det enda är att naturläkares sinne för humor stannar
vid poängen på antagningsprovet.
Ser ni stolarna längst bak, det är naturläkarstolarna.
Här är medcinestolarna. Vet ni vad skillnaden är?
Fem poäng på antagningsprovet.
Han bara: "Åh, bror, jag vet vad felet är."
"Sluta säga 'bror'."
Han bara: "Åh, son…"
"För mycket blod minskar antal spermier.
Vi ska göra en farlig operation, varicocelebehandling.
Oroa dig inte, det är jag som opererar."
"Arjun, jag är väldigt orolig.
Du har labbrock och Nike Jordanskor."
"Låt mig raka dig där nere nu.
Vi gör det på en gång." Jag bara: "Arjun, backa.
Jag är inte redo."
Han säger: "Hör på.
Om du inte genomgår den här operationen, så kan du inte få barn.
Någonsin."
Jag bara: "Allvarligt?
Kan vi inte få barn?
Du menar att vi inte kan bilda familj?"
Den galna grejen berättar de aldrig om vuxenlivet.
Livet blir verkligt när "vill inte" blir till "kan inte".
Inte sant, naturläkare?
Så jag sitter där naken
och Beena tittar på mig.
Jag vänder mig om och Arjun tittar också på mig.
Han tar fram trimmern.
Jag bara: "Skitsamma, gör en fadefrisyr."
"Gör så att det matchar huvudet."
Narkosen låter som Darth Vader.
Jag vaknar sex timmar senare.
Jag tittar ner, är iförd en jätteblöja
med fyra stora blodfläckar på.
Jag tittar upp och ser bara Arjun.
Jag säger: "Arjun, jag har bara två testiklar.
Hur kunde du klanta dig två gånger till?"
Han bara: "Oroa dig inte, det är fixat.
Ge det sex veckor, bara."
Han hade rätt, naturläkare.
Han hade rätt.
Sex veckor senare har jag och Beena hett monogamt umgänge.
Beena blir äntligen gravid efter fyra år.
Jag vet!
Jag är i förlossningssalen. Barnet krystas ut.
Och nu kastar de barnet på pappan.
-"Älskar du det?" -"Det är blött."
-"Pussa det." -"Det är inte färdigt än.
Låt det jäsa. Det är inte ens brunt."
Visste ni det?
Bruna barn kommer ut kaukasiska.
"Det ser ut som Bradley, returnera."
De: "Inga returer, det är inte Costco."
De lägger barnet till bröstet.
Sen lägger de det på mig.
Jag håller i barnet.
Och Beena håller i mig.
Hon säger: "Kan du fatta?
Vi är en familj nu.
Lova mig, Hasan.
Lova att du alltid kommer att skydda familjen."
Jag bara: "Självklart.
Jag behöver dig.
Till material.
Ståuppkomik skrivs inte automatiskt."
Tre dagar senare var brödet jäst.
Det var brunt.
Jag håller den lilla gulab jamun, den lilla bruna bollen.
Och hur visste jag att min dotter är indisk?
Hon slutade inte stirra på mig.
Jag bara: "Du är en av oss.
Du respekterar inte personliga gränser.
Du är en av oss."
Vi håller ögonkontakt och då slår det mig.
Alla föräldrar har känt det.
Jag bara: "Gud, jag har aldrig känt såhär förut.
Men jag älskar dig så.
Jag har bara känt dig i tre dagar men skulle göra allt för dig.
Jag älskar dig oändligt."
Jag har ju sagt det till Beena förut, men…
Jag ljög.
Jag ljög!
Och hon ljög för mig!
I den stunden vet jag att vi båda älskar henne villkorslöst.
Hon är fyra år nu.
Vi kunde ju inte adoptera ett vitt barn, min fru är rasist.
Men…
Men nu bor vi i en vit stat.
Vi bor i Greenwich, Connecticut.
Det är som en vit Get Out.
Alla jobbar med värdepappersfonder.
Jag känner hur ni dömer, Brooklyn.
Ni dömer mig.
Ni bara: "Allvarligt?
Låter du din dotter växa upp i Greenwich?
Skämmer du bort henne?"
Nej.
Hon ska få se hur smutsig och korrupt verkligheten är.
Varje morgon ser hon bankmän och affärsmän
i dunjackor från Patagonia.
Och jag bara: "Titta, hjärtat, brottslingar!
Tack vare dem saknar pappa pension.
Se på dem!"
Jag kör henne till skolan i vår Honda Odyssey.
Inte för att skryta men jag har lyckats.
Jag hade en Toyota Camry som jag behövde sälja
för folk gick in i bilen i korsningar.
Vi är vid skolan.
Alla finanspappor bara: "Hej, välkommen till fotodagen."
"Har man fortfarande fotodag?"
Jag har tusen foton på min dotter från igår.
Tar man fortfarande ett enda foto som om vi levde på 1800-talet?
"Idag och ingen annan dag ska vi ta ett foto
av din dotter!
Kom och sätt dig på träpallen.
Vänd dig och titta tillbaka.
Här är ett foto på din förstfödda som blinkar, ingen omtagning."
"Det verkar rimligt."
"Det blir 89,99 dollar. Tack, fotografen."
"Vilket klipp.
Jag lägger det i plånboken jag inte har."
Jag sätter henne på pallen. Hon tar av masken.
Hon har snor i hela ansiktet.
Liksom…
Fondpapporna bara: "Vad är det här?"
Jag hör en av dem.
Jag glömmer aldrig den jävelns namn.
Han heter Connor.
Connor säger ljudligt:
"Usch."
Och plötsligt slår det mig.
Jag bara: "Den här fondbrottslingen
tror att min dotter är en ghettotjej.
Inte under mitt befäl."
Jag dricker en iskaffe.
Jag tar upp sugröret ur kaffet.
Jag går fram till henne, lutar hennes huvud bakåt…
…och suger ut kråkorna ur näsan.
Och sväljer skiten som en riktig man.
Jag skulle aldrig göra det för min fru.
Kolla här. Jag har tusentals bilder
på min dotter från igår.
Men det här är min favorit.
För i fyra år trodde jag att jag aldrig skulle känna mig redo att bli pappa.
Men den dagen…
…fick jag smaka på det.
Tack.
Tack, Brooklyn.
Förlåt, men…
När jag ser fotot på min flicka blir jag emotionell.
Hon är inte som vi, hon är framtiden.
Hon är andra generationen.
Hon bär inte vårt trauma, ni vet?
När jag tittar ut ikväll ser jag så många drömmar i kras.
Så många IT-konsulter.
Så många som ville bli läkare.
Så många snubbar som är revisorer.
Min dotter har något som vi aldrig hade.
Valmöjlighet.
Hon kan välja den hon älskar.
Hon kan välja sitt huvudämne.
Hon kan välja om hon vill gå på extralektioner.
Allt är möjligt.
Hon har kontroll över sitt liv.
Det enda som gett mig kontroll är komik.
Tack och lov har jag komiken. Jag saknar andra färdigheter.
Jag minns när jag insåg att jag är kul.
Jag var ny på high school.
Jag var 16 år, året var 2002. Jag glömmer det aldrig.
Jag går första året och under dagens fjärde lektion
släpar pappa ut mig från skolan och tar mig till fredagsbönen.
Jag står längst bak i moskén
och mitt under predikan
dyker en superrippad vit kille upp i moskén.
Skallig, enorm kappmuskel utan hals, taggtrådstatuering.
Han måste gå på steroider.
Han bara…
"Hej.
Jag är broder Eric.
Jag är här för att konvertera till islam."
Och pappa bara: "Hasan, såg du?
Det är ett mirakel!
Det är islams kraft!
Eric!
Blå ögon, stark.
Han vill bli muslim."
Jag bara: "Pappa…
Eric är FBI-agent.
Han spionerar på oss. Han är inte intresserad av dig."
Han bara: "Jo, det är han."
Eric konverterar. Pappa: "Shabash, välkommen till tron.
Kom över på middag!"
Jag bara: "Är du galen?"
Jag vet inte hur ert första år på high school var
men har ni ätit biryani med en infiltratör?
Han var infiltratör!
Han äter indisk mat i vårt vardagsrum med kniv och gaffel.
Jag bara: "Din jävel, använd händerna. Engagera dig i rollen.
Övertyga mig, Eric.
Om det ens är ditt namn."
Han vet att jag är skeptisk.
Han lägger armen på min axel: "Läget, bror?
Vad händer, kompis?
Vill du träna?"
Det låter konstigt.
Men hade ni sett mig vid 16,
hade ni vetat att svaret var ett entydigt
"Ja.
Jag vill träna, Eric."
Zooma in. Här står jag och spänner så hårt jag kan.
Jag trodde att folk var imponerade.
Det finns ingen triceps.
Zooma ut igen. Titta, jag ser likadan ut.
Där är min bästa vän, Will Moroski.
Så här ser Will Moroski ut nu.
Han är pumpad!
Will Moroski är byggd som en grekisk gud.
Bröst- och magmuskler, bula.
Jag kan inte sluta tänka på Will Moroski.
Ibland sent på kvällen ligger jag i sängen.
Jag tar fram telefonen.
Och långsamt…
skrollar jag igenom Wills profil.
Och Beena vaknar
och hon bara: "Tittar du på…
OnlyFans?"
Jag bara: "Nej, det är
…bara Will.
Jag är glad för hans skull.
Men det är så deprimerande."
Ändå är det inte lika deprimerande som det där jävla fotot
av Kumail Nanjiani.
Åt helvete med det fotot.
Våga inte klappa händerna åt fotot.
Det här är en personlig attack!
När han lade upp det där, taggade han varje brun snubbe här,
fattar ni?
Han taggade oss alla. Han bara: "Hej, läget? Jag är Kumail.
Läget? Jag är från Karachi. Vad gör ni med livet?"
Jag bara: "Fan dig, Kumail!
Hur vågar du visa vita personer hur vi skulle kunna se ut?"
Det är därför jag älskar Aziz.
Jag älskar Aziz!
Han sätter standarden helt rätt. Fattar ni?
157 lång, en kropp som en laddu, pasta varje dag.
Han bara: "Åh, så gott!
Åh. Pasta. Åh, rigatoni!
Ja!
Rigatoni!"
Bara ät, fetto!
Tryck in i munnen!
Tror ni jag kan äta pasta när det här existerar?
Det är är cybermobbning!
Bojkotta Kumail.
Bojkotta honom.
Så vi är på 24 Hour Fitness-gymmet…
Det är jag, broder Eric och alla vänner från moskén.
Snubben kör frivändning med 180 kilo.
Mina väger 6 kilo.
Jag bara: "Trägen vinner.
Ingen är perfekt.
Du klarar det. Kom igen, Hasan, gör det!"
Han bara: "Stopp, kom hit!"
Jag bara: "Vad är det? Ska jag ta kreatin?"
Han bara: "Håll tyst!
Alla från moskén, kom hit nu!"
Alla indiska snubbar i basketshorts bara:
"Hallå, Eric?"
Han bara: "Kom hit, killar. Kom hit.
Jag vill fråga er en sak.
Har ni någonsin tänkt på…
jihad?"
Jag bara: "Va? Jag trodde du skulle ofreda oss."
Imaran flippar ut och springer till toan.
Jag bara: "Vad är det?" Han bara: "Det här är sjukt!
Hasan, det här är sjukt!
Hasan!
Har Eric blivit radikal?"
"Imaran, Eric är polis!
Han är en galning, han försöker lura oss!"
"Vi borde ringa polisen."
Jag: "Nej, ring inte polisen. Vi jävlas med Eric nu."
Jag springer ut igen och tar tiokilosvikterna.
Jag bara: "Hallå, Eric." Han bara: "Va?"
Jag bara: "Eric, vill du veta vad jag skulle vilja göra nån gång?"
Han: "Vad då?"
Jag: "Jag vill skaffa pilotlicens."
Då hör jag en polissiren.
Jag tittar ut och på parkeringen står 15 polisbilar.
Imaran ringde polisen. De stormar in på gymmet.
De springer förbi Eric och tar tag i mig!
De drar ut mig, trycker ner mitt huvud mot motorhuven. Bom!
Nu blir det för verkligt.
Jag är inte byggd för det kroppsligt.
Med huvudet lutat mot motorhuven tittar jag ut,
och ser alla vänner från moskén uppradade på trottoaren.
Jag hör röster från walkie-talkies.
De vill ta in mig för förhör.
Nu är det en hel scen och jag hör en bildörr öppnas.
Elena Cervantes från high school ser mig.
Hon är supercool.
Hon bara: "Hasan?"
Inte helt lätt att hojta på en tjej med huvudet mot en bil.
Jag bara: "Elena.
Läget, tjejen?
Vad gör du här?"
Hon bara: "Säljer du…
…droger?"
Jag bara: "Nej!
Terrorism."
Hon börjar skratta.
Alla på parkeringen börjar skratta.
Poliserna skrattar inte.
Det var första skämtet jag lyckades med.
Och det kändes fantastiskt!
Jag har alltid saknat kontroll.
I samma stund som skämtet gick hem, hade jag kontroll.
Eric kände att alla skrattade åt honom.
Han bara: "Fan!
Killen är inte al-Qaida.
Han är en idiot."
Så visste han att jag var amerikan.
Jag var en idiot.
Några år senare, okej?
Jag är hemma med pappa och min pappa gör det
alla pensionärspappor gör.
Han klagar framför nyheterna.
Okej?
Och den kvällen råkar han titta på
en utredningsrapport
om hur FBI, efter 9/11,
omslöt muslimska grupper legalt
genom en lag kallad "The Patriot Act".
Ibland kunde de få ungar att ge falska erkännanden.
Den kvällen gjorde de en story om en infiltratör
i Irvine, Kalifornien.
Jag säger: "Pappa…
Vilken galen historia med mysterier och upptåg.
Vad tänker du om det?"
Han bara: "Hasan, vem är så dum…
och låter en FBI-agent gå in i sitt hem?"
Craig Monteilh är en mänsklig kameleont och en dömd bedragare.
Han låtsades konvertera till islam för FBI
för terrorismbekämpning.
Som personlig tränare tröttade han ut folk
så de öppnade upp sig.
Jag bara: "Men, pappa, kolla vem det är.
Det är vår gode vän Eric!"
Han bara: "Hasan, lyssnar du inte?
Han heter inte Eric.
Han heter Craig."
Med åren inser jag att min magkänsla hade rätt.
Genom Patriot Act hade polisen koll på oss.
Och de fick ungar att uppge falska bekännelser.
I Dearborn i Michigan.
I Chicago.
I New York City vid NYU.
Sen får jag höra att i Lodi, en grannstad till mig,
var det en 16-åring vid namn Hamid Hayat.
Han gjorde en falsk bekännelse.
Ungen fick 20 år i fängelse.
Han släpptes ut i juni förra året.
Gud, han är som jag, 36 år.
Jag tänker på Hamid hela tiden.
"Tänk om jag hade lytt som Hamid den kvällen?"
Att vara besserwisser räddade mitt liv.
Det är därför som jag, när jag äntligen fick chansen,
att göra en show på Netflix,
kallade den för Patriot Act.
Det var mitt långfinger åt broder Eric, fattar ni?
Jag tänker namnge min show efter programmet ni spionerade på oss med.
Och på Patriot Act hade jag kontroll.
Så jag tänkte: "Varför inte stoppa alla?"
Det är ju min show.
Diktatorer, autokrater, religion.
Så när Washington Post-journalisten Jamal Khashoggi
mördades på saudiska konsulatet tänkte jag: "Ett första avsnitt."
Det var galet.
Minns ni det?
Jag bara: "Lyssna, Saudi. Det är er Hasan."
Het tagning!
Mord är dåligt.
Och riket bara: "Du har gått för långt, Minhaj!"
Netflix i skottlinjen efter sitt beslut
att stoppa ett avsnitt med kritik mot kronprins Mohammed bin Salman.
Saudiarabien citerar artikel sex i landets internetlagar.
Jag bara, vilken lag?
Det var på arabiska, så jag använde Google Translate.
Där står det att jag bröt mot artikel 6 i deras internetlagar,
vilket ger fem års fängelse.
Jag vet.
På något sätt fick CNN storyn rätt.
Hur sjukt det än låter så blir storyn bara sjukare.
Det var inte första gången jag bråkade med saudier.
Jag har inte pratat om detta publikt,
men långt före hela Netflix-turbulensen,
försökte jag intervjua Saudiarabiens prins.
Allvarligt. Han kom till New York
och gick på en massa konstiga möten.
Alltså, han träffade Michael Bloomberg,
på Starbucks på Times Square.
Minns ni det? Kolla på korkskallen Bloomberg.
"Välkommen till Starbucks, Ers höghet.
Om ni behöver skita är koden 2-3-3-2, min herre."
Okej.
Kronprinsen i New York.
Er grabb i New York.
Låt mig ta chansen.
Jag skickar ett direktmeddelande, det blir skoj.
Beena har en annan synvinkel
för hon har doktorerat.
Och jag gör PowerPoint-komedi.
Hon bara: "Hasan, hetsa inte saudierna.
Det är farligt."
Jag bara: "Jag vet."
Hon: "Jag menar allvar.
Gör inte intervjun."
Jag bara: "Jag ska inte."
Och jag menade det.
Men så lämnade hon rummet.
Jag bara: "Nu skriver jag ett brev till tomten!"
Jag bara: "Kära Saudiarabien.
Jag skulle vilja intervjua kronprinsen."
Skickat! De svarar på stört!
"Kära Hasan Minhaj, vi läste ditt brev.
Var god kom till ambassaden."
Jag bara: "Oj!"
Det var ju vänligt.
Jag är ingen idiot. Jag berättade inget för Beena.
Jag är inget pucko, jag säger ingenting.
Jim, en producent, fick veta.
Nu måste jag vara ärlig mot er. Det är viss skillnad
mellan en ambassad och ett konsulat, men, kul fakta,
det är inte tänkt att man ska mördas på något av det.
Jag och Jim åker från New York hela vägen till Washington.
Tre kvarter bort: Saudiarabiens ambassad.
Vi går in och jag bara: "Jim, nu kör vi för fan!
Nu kör vi för fan, Jim!
Nu intervjuar vi saudierna.
De bestämmer bensinpriserna, nu jävlas vi med dem."
Han bara: "Sluta dansa, idiot!
Vi ska gå in i ett nytt land, ditt pucko!
Visa lite respekt."
Jag bara: "Jim,
du kan väl visa respekt."
Det här är Amerikas satans förenta stater, Jim.
De kan inte jävlas med mig, Jim.
Jag är ameri…kansk medborgare."
Han bara: "Sluta dra i pungen!
Det är ett nytt land.
När vi går in där är det som en tunnel i Super Mario Bros.
Fattar du?
Vi är i USA.
När vi går in, Saudiarabien.
USA… Saudiarabien."
Och så var det verkligen.
Det var typ…
Saudiarabien.
Vi gick in. Det var Saudiarabien.
Guld, kristallkrona, marmor.
Indiska tjänare.
Jag bara: "Wow!"
"Ni klarade det."
"Indiska tjänare."
Jag menar, autenticiteten…
Ni vet, i Mellanöstern,
så är indier, pakistanier, bengaler, srilankeser, hjälpen.
Visst? Vi är Mellanösterns mexikaner.
Även brunt folk har sina bruna.
Så hamnade byggnaderna där.
De enda som gillar att behandla indierna sämre än saudierna
är britterna.
Enda skillnaden är att vi älskar britter som trycker ned oss.
Det är indiska farbröder här ikväll som bara: "Wow, London!
Titta på London, mannen!
Min kusin bor i London. Se på drottningen."
Jag bara: "Fan ta drottningen, vad pratar ni om?"
Det här är galet.
I mammas sovrum, det är sant, har hon ett bröllopsfoto
på mig och Beena.
Intill det fotot har hon ett foto av prinsessan Diana.
Jag bara: "Mamma!
Hon har varit död sen 1997.
Jag är din son.
Hur kan du likställa oss?"
Hon bara: "Du känner inte prinsessan Diana."
Jag bara: "Gör du det, mamma?"
"Hon var så vacker.
Hennes svärmor var elak.
Hennes make var kall."
Jag bara: "Beskriver du ditt äktenskap?"
Jag och Jim är på Saudiarabiens ambassad.
Delegaten kommer in.
Femton man som representerar saudiska kungafamiljen.
De sätter bensinpriserna.
Delegationschefen omger mig, sitter mittemot oss.
"Mr Minhaj.
Tack så mycket
för ditt brev.
Varför vill du intervjua kronprinsen?
Har du ens varit i Gulfstaterna?"
Jim bara: "Skoja inte nu."
Jag bara: "Jim, varför skulle jag?"
"Ja, så…
en gång skulle jag jobba i Dubai
och så fort jag landade gav de mig en mopp."
"Jaha, du gillar skämt?
Och att lägga märke till saker.
Jag har tänkt på en sak, mr Minhaj.
Landet du kommer ifrån är inte som mitt land.
Du förstår, vi saudier…
…har aldrig styrts av britter."
Jag bara: "Nej.
Stor missuppfattning.
Mina föräldrar är från Indien, okej?
Men jag å min sida…
…är amerikan."
"Som sagt, mr Minhaj,
vi har aldrig styrts av britter.
Vi läxas inte upp eller förlöjligas
av någon.
Lycka till med showen, mr Minhaj.
Vi kommer att titta."
De eskorterar mig och Jim från ambassaden.
Nu sitter vi på tåget.
Vi pratar inte.
Framme i New York kollar jag på mobilen.
Alla på kontoret skriver till mig: "Är du okej?"
"Ser du nyheterna?" "Vad fan är det på nyheterna?"
"CNN senaste nytt.
Washington Post-journalisten Khashoggi mördad på ett saudiskt konsulat."
Jag bara: "Gud, jag var just på ett sånt!"
Jag springer hem och låser dörren med skjutregeln.
"Det hindrar dem."
Jag ser Beena. Beena ser mig.
Hon bara: "Hasan, såg du nyheterna?
Jamal Khashoggi har mördats på ett saudiskt konsulat.
Så bra att du inte träffade saudierna."
Jag bara: "Visst.
Det hade varit galet."
Jag känner mig usel, med en ryggsäck full av skam.
Vad gör jag av känslan? Jag vet vad.
När man gjort något dåligt,
så behöver man bara göra något bra.
Det tar bort det dåliga.
Jag ser en diskhög: "Schysst.
Ju hårdare jag skrubbar, desto mer okej är lögnen."
Jag ska allt kämpa.
Jag bara: "Du är inte ond, du hjälper till!"
Och Beena ser det och går igång på det.
Hon bara: "Hallå…"
Jag bara: "Hallå."
Sen kramar hon min arm och bara: "Hasan… hej."
Jag bara: "Hej!"
Sen kramar hon hårdare.
Hon bara: "Hasan, 'heeej' sa jag."
"Det är ett 'heeej'."
Hon kastar ner mig på soffan.
Jag är helt naken på soffan!
Jag är naken på divansoffan.
Allt tack vare disken, så låga är kraven.
Det hela bygger på en fars, det är en lögn.
Men vad gör jag? Slår jag till henne? "Lägg av"?
"Vi kan inte fullborda akten.
För jag är elak!"
Nej!
Man måste ta chanserna man får i livet.
Även om de bygger på en lögn.
Så vi gör det.
Hett,
monogamt
umgänge!
Nästa vecka säger jag: "Upp med saudiavsnittet!"
Senare,
ser saudierna det.
De förbjuder det.
Nästa morgon ligger jag intill Beena,
jag tittar på mobilen och det sprids över hela världen.
Jag öppnar Twitter och bara: "Fan.
Jag är i knipa."
Det toppar listorna.
Jag bara: "Fan!
Jag får sparken."
Sen blir jag större än BTS och bara: "Jävlar!
Jag håller på att bli…
…känd."
Likes, kommentarer, retweets,
ge dem till mig!
Alla i världen bryr sig om mig
utan någon större anledning.
I en dag visste jag hur det kändes att vara
Pete Davidson!
Fan!
Herregud!
Jag brydde mig inte ens om de tre dödshoten.
De bara: "Sätt aldrig din fot i Saudiarabien."
Svärdemoji.
Persika.
"Khaled, vill du hänga?
Om du sticker svärdet i min persika dödar de oss."
Första gången i livet njöt jag av uppmärksamheten.
Min dröm blev sann.
När man har inflytande vill alla bli ens vän.
Nästa dag ringde en redaktör från Time.
"Hej, jag är redaktör på Time. Är det du som är Hasan Minhaj?"
Jag bara: "Ja, det är det."
"Vill du vara på listan med världens 100 mest inflytelserika?"
Jag bara: "Jag älskar listor."
Jag och Beena går på middagen. Redaktören har en fånig klänning.
Hon bara: "Åh, gullet. Tack.
Tack så mycket för att du kom
till vår opretentiösa middag.
Vi har 100 stolar till 100 influencers.
Du är en av dem."
Jag bara: "Bra… Varför är den här stolen tom?"
"Den stolen är till Loujain, gullet."
Jag bara: "Vem?"
"Loujain. Hon är den saudiska aktivisten
som torteras för att ha kört bil i Saudiarabien.
Hon kan inte komma, uppenbarligen.
Vi tänkte hedra ditt mod istället."
"Mitt mod?"
"Ska du inte skåla efter Dwayne?"
-"Vem?" -"The Rock." Han kommer upp.
"Jag vill skåla för Teremana Tequila och mina muskler."
Alla bara: "Ja!
Framtidens president!"
"En applåd för Hasan!"
Jag bara: "Hej, allihopa.
Tack för jag fick komma på er illuminatimiddag.
Jag gjorde ett avsnitt om Saudiarabien.
Nu ska vi hedra personen som inte kan vara här.
Hon heter Loujain. Hon skulle suttit här."
Då hör jag dörren öppnas.
Från skuggan närmar sig någon.
In i rummet kliver
Jared Kushner.
Som för övrigt är WhatsApp-vän
med Saudiarabiens kronprins.
Han ser den tomma stolen.
Loujains symboliska stol.
Han kommer fram och sätter sig där.
Nu slår ADHD-medicinen till.
Jag bara: "Jag ska ställa den jäveln till svars."
Beena ser mina påverkade ögon och bara: "Gå inte över gränsen."
"Det är för sent, Beena."
"Mina damer och herrar, galen vändning."
"Ni vet…
Vi pratar om Loujain, men rent hypotetiskt,
tänk om någon här kände kronprinsen
och kunde få ut Loujain ur fängelse?"
Då tittar jag på Jared Kushner.
Det är många mäktiga människor här
och det vore galet om det var så att
en högt rankad ämbetsman i Vita huset…
kunde skriva till Mohammed bin Salman på WhatsApp och bara: "Hej…
Kan du få ut den där oskyldiga personen ur fängelset?"
"Och det sjukaste är, hypotetiska person.
Du kan komma undan med det helt
för WhatsApp har heltäckande kryptering.
Så ingen kommer någonsin få veta.
God natt."
Jag sitter ned och ingen skrattar.
I bilen är Beena rasande.
Hon bara: "Hasan, du är utom kontroll."
Jag bara: "Gumman…
Kolla din mobil!
Likes, kommentarer, retweets!
Jag är en trend igen!"
Jag låter kommentarerna rulla in
och bara: "Kom till pappa, ge mig det!
Ge mig all ära!
Fyll hålet som mina föräldrar aldrig fyllde!
Mums, mums, mums.
Så gott!"
Hon bara: "Så du gjorde det för aktivisterna."
"Ja.
Flödet är aktivt."
"Jag älskar att du bara bryr dig när det är en kamera på."
"Eller hur?
Utan bildbevis hände det inte."
Döm mig inte, Brooklyn.
Ni är precis som jag.
Jag har sett er hela kvällen.
Ni blir helt spastiska utan era telefoner.
Jag gillar era telefoner.
Jag pratar med dig nu.
Han kan inte ens spela in nu. Har det hänt?
Måste du lägga det på minnet som en jävla loser?
Hur många likes har du fått som mest?
Åttiosex.
Åttiosex?
Åttiosex.
Om jag bara fick 86 likes på en bild skulle jag ta livet av mig.
Gissa hur många likes pappsen fick när han knäckte Kushner?
Han fick 347 391.
När du väl fått smaka på kokainets slagkraft,
sociala medier-meth.
Facebook-fentanyl.
Jag behövde gå in för det hårdare. Jag kan dö för likesen!
Åh, jag vet. Låt oss jaga varenda diktator i världen.
Bolsonaro i Brasilien.
Duterte i Filippinerna.
För att jävlas med indiska släktingar gick jag på Trump-Modi-mötet.
Känns det som vi lyckats nu?
Det tycker jag att vi har.
Hasan!
Du är anti-indisk!
Kom igen.
Du respekterar inte vårt Indien!
Heja, Modi!
Du är från Sacramento!
Ja!
Jag skäms att säga att du är det.
Du borde respektera Modi, Indien och hinduer.
Jag vill bara ta ett foto.
Alla vill ha inflytande!
Även indier vill ha det!
Jag lägger ut det på Instagram, det säljer platina igen!
Jag är i New York igen.
Jag drar min flicka i vagnen.
Alla vet vem jag är.
Jag går till vårt hus, även dörrvakten ser mig
och han säger: "Hasan, stopp!
Du måste respektera Modi,
Indien
och hinduer!"
Jag bara: "Carlos, du är puertorican."
Han: "Jag vet, men jag såg det där på Instagram.
Det var kul.
Du har fått fanbrev."
"Hit med fanbreven, Carlos."
Han ger mig en bunt brev som jag sliter upp.
Jag vänder på den och ned i vagnen faller en massa vitt pulver.
Och det hamnar på min dotters axel.
Hennes hals, kinder.
Hon stirrar på mig.
Jag springer upp till Beena.
Nu kan jag inte ljuga.
Vi rusar till NYU-sjukhuset,
men den här gången går vi igenom akuten.
När de ser barnet sliter de av henne kläderna
och för bort henne.
Jag och Beena sitter i väntrummet i timmar,
utan att prata.
Vid midnatt kommer sköterskan med min dotter.
Men hon är med en utredare.
Utredaren sticker ner handen i fickan
och tar fram en liten plastpåse
fylld med vitt pulver.
Han säger: "Mr Minhaj, du har en väldig tur.
Det är inte äkta mjältbrand.
Jag har varit här länge och vet att detta inte kommer från ingenstans.
Så jag måste fråga dig, unge man:
Vem är det du har eggat upp?"
"Alla."
"Måste du göra det?"
Jag bara: "Jag vet inte. Jag vet inte varför jag gör det."
De ger Beena barnet
och jag sträcker mig efter min dotter.
Beena låter mig inte röra henne.
Det knäcker mig.
Väl hemma lägger hon ner barnet och pratar med mig.
Hon säger: "Vi pratar om det en gång,
sen ska vi aldrig mer prata om det.
Enda anledningen att vi befinner oss här nu
är för du valde inflytande före våra barn."
Jag: "Våra barn?
Sa du 'barn' i plural?"
Hon bara: "Jag är gravid."
Jag: "En uppföljare?
Hade Arjun rätt?
Han är ju bara naturläkare."
"Du kan säga vad du vill på scen, men vi får leva med konsekvenserna.
Har du ens någon gräns?
Det här är sjukt.
Jag skiter i att Time tror att du är en 'influencer'.
Om du sätter mina barn i fara igen så lämnar jag dig på en gång."
Det är hennes kusin.
Det är allvar nu.
Beena har rätt.
Det är sjukt. Mitt allra första skämt räddade mitt liv.
Och nu kostade mina dumma skämt nästan mitt barns liv.
Jag tänkte: "Fan för det här. Det har gått för långt."
Jag vill inte vara komedins Tupac.
Jag vill leva så att jag kan se retweets.
Om något, så vill jag vara komedins Puffy.
Jag vill leva medan de bättre begåvade dör runtomkring mig.
Det är drömmen!
Beena: "Vet du vad som är sorgligast?
Alla vet vem du är. Du är Log Kia Kahenge-killen.
Precis, du bryr dig inte 'vad andra tycker om dig'.
Jag känner dig, din jävel.
Du bryr dig så mycket om vad folk tycker."
Jag: "Hur kan jag inte göra det?"
Varje gång jag kollar mobilen hör jag vad alla säger om mig.
Varje gång, så ser jag det:
"Varför ser Hasan Minhaj ut som en speedad tvättbjörn?"
Jag ser det!
"Varför ser den seriefiguren ut som Hasan Minhaj?"
Jag ser det!
"Bruna tjejer bråkar om Hasan Minhaj-dieten."
Jag ser det!
Och det gör ont!
För det är träffsäkert!
Jag ser ut som en speedad tvättbjörn.
Men vet ni vad det innebär?
Om jag kan höra vad ni säger om mig,
så kan även kungar göra det.
Tänk på det.
Vladimir Putin.
Narendra Modi.
Broder Eric.
Kronprinsen.
The Fresh Prince.
De gillar inte att göras till åtlöje.
Därför älskar jag att vara en gycklare.
För oavsett hur mycket pengar, makt eller framgång du har
så kan du inte köpa dig ur åtlöje.
Men Beena har rätt.
Jag måste ha en gräns.
Jag: "Låt mig gottgöra min dotter
på samma sätt som alla dåliga pappor.
Jag köper mig tillbaka till hennes hjärta."
Jag, Beena och bebisen sätter oss i bilen.
Vi stannar vid skolan.
Gissa vilken dag det är?
Det är inte fotodag!
Det är Scholastics bokmässa!
Minns ni Scholastics bokmässa,
den där årliga kapitalistkarnevalen?
Dörrarna öppnas och ut kommer en bokhandlare:
"Hej, ungar, hur mycket älskar era föräldrar er?
Vissa av er kommer att få böcker, de flesta kommer att få linjaler."
Och man bara: "Nej!"
Jag säger: "Hjärtat, pappa ska tömma stället.
Nu köper vi alla böcker."
Våran klubb, varenda en. Kalla kårar, varenda en.
Dr. Seuss, varenda en, till och med de rasistiska.
Jag tar dem och bara: "Titta på den här skiten.
Connor, titta."
Han bara: "Bra för dig."
Jag: "Vad är ditt problem, Connor?
Jag har försökt att prata med dig i ett år.
Vad jobbar du ens med?"
"Ja, herr Komiker, till skillnad från dig har jag ett riktigt jobb.
Jag jobbar på Alden Global Capital.
Jag jobbar med strategiska förvärv och belånade uppköp.
Jag vet inte om du sett min LinkedIn-profil."
Jag bara: "Connor, jag är komiker.
Vi använder inte LinkedIn.
Vad gör du?"
"Vi använder skulder för att köpa företag.
Vi rensar dem, sparkar nästan alla.
Sen säljer vi tillgångarna med vinst,
tack vare moi."
Jag: "Coolt. Ni stjäl?"
"Ska du tillrättavisa mig om stölder?
Du och Beena kanske borde tillrättavisa er dotter.
Er dotter är en tjuv."
Jag vänder mig om och dottern lägger ner böcker i sin väska.
Hon lämnar mässan med böckerna.
Men han får inte säga så!
"Beena, vad gör vi?"
Hon tar tag i mig: "Hasan, förnedra den jäveln."
Så jag bara: "Connor, hon stjäl inte.
Hon ska göra ett 'strategiskt förvärv' med de där böckerna.
Vi letar efter vinst."
Nästa dag på kontoret: "Producenter, alla på kontoret!
Berätta allt man behöver veta om Aiden Global Capital.
Det här avsnittet är till min familj."
"Alden Global Capital är involverade i lånefinansierade…"
-"Uppköp?" -"Hur visste du det?"
Jag: "Fick veta på Scholastics bokmässa."
De bara: "Jaha, så bra…"
Det visar sig att Connor och hans chef, Randall Smith,
demonterar lokala nyheter i landet.
De sparkade nästan alla, sålde av egendomen
och vände det till en vinst.
Randall Smith använde vinsterna till att köpa 16 palats.
Varav ett ligger på en gata nära
Jeffrey Epstein.
Nu kickar ADHD-medicinen in.
Jag bara: "Producenter!
Skämtidé.
Vi sätter upp plakat på alla stormarknader
som Alden Capital avvecklar.
Det ska stå 'Randall Smith älskar pedofiler'.
I Salt Lake City i Utah, i Raleigh i North Carolina,
i Miami i Florida.
Upp med dem!"
Nästa dag ringer Sam, Netflix chefsjurist, mig och är helt bestört.
"Hasan, har du tappat förståndet?
Ta ned plakaten. Det är inte kul!
Det är ärekränkning!"
Jag bara: "Sam, lugna dig.
Du är en lögnare.
Du vet inte ens vad som är kul."
Det knäcker honom. Han svarar: "Det kanske är sant,
men du kan inte göra så.
Gå inte över gränsen!"
Jag bara: "Varför inte, Sam?"
"Bra fråga, Hasan.
Enligt skadeståndsrätt i USA
finns 'den förnuftiga människans standard'."
Det står att ett skämt inte är ärekränkning
om det är tydligt riktat till en förnuftig person.
Högsta domstolen har föreskrivit
att de flesta amerikaner är förnuftiga med genomsnittlig intelligens."
Jag bara: "Sam, jag vet inte hur matematiken funkar här
men jag tror att genomsnittsamerikanen
ligger under genomsnittet."
"Det tror inte domstolen.
De har högre tankar om folk.
Det borde du också ha, ärligt talat."
Jag: "Det vore toppen om det var så.
För det är en sån värld jag vill leva i."
Jag vill uppträda inför förnuftigt folk.
Jag vill kunna växla mellan satir och ärlighet
och lita på att ni vet skillnaden.
Lita på att ni förstår kontexten.
Allt ikväll bygger på förtroende.
Varför tror ni jag uppträder i en LED-skatepark?
Jag ser fånig ut!
Allt här bygger på förtroende.
Litar ni på mig, litar jag på er.
Därför låste jag in era telefoner.
Jag var tvungen!
Jag känner inte er!
Men jag känner er.
Det finns så mycket jag tänker och tror som jag inte vågar säga.
Men jag måste lita på er.
Kan jag lita på er, Brooklyn?
Kan jag verkligen det?
Okej, lyssna nu. Jag ska berätta.
Alla gillar ju Starbucks,
men jag hatar att de har en dryck som heter chai-te.
Chai betyder te!
Ni säger te-te, era dumbommar.
"Hej, vill du ha lite naanbröd?"
"Dra åt helvete!"
"Fan."
Priyanka Chopras bröllop var fejk.
Varför kan vi inte säga det?
Vem gifter sig seriöst med Nick Jonas?
Malala följer mig på Instagram.
Och jag följer inte henne tillbaka!
För två år sen frågade någon om mitt könspronomen
under ett möte
och jag blev rädd.
Så jag svarade: "Jag."
Förlåt!
Men jag är jag!
Och du är du!
Och det här är vi.
Jag tror på det.
Jag tycker det är oetiskt
att använda någon annans pengar
och köpa något som inte är ditt
och sen tjäna pengar som blir dina…
och sabba för fattiga människor.
Så jag säger: "Visst, Sam.
Jag ska ta ner plakaten.
Om jag tar 30 minuters djupdykning i varför gamfonder är dåliga
och sen drar skämtet på det här sättet?"
Jag säger absolut inte
att Randall Smith är pedofil
eller att han vill skydda sådana.
Ser ni?
Det är inte sant.
Han bara: "Ja…
Det funkar."
Upp med avsnittet!
Nästa vecka går jag med barnet i vagnen.
Carlos ser mig. Han bara: "Hej, bror. Du har fått brev."
"Fan dig, Carlos, du får öppna det."
Han sliter upp det: "Du har blivit stämd."
"Kära mr Minhaj, vi skriver å Randall Smiths vägnar
angående din 'komedi'-show Patriot Act."
Stämningen kränker mig inte.
Jag kränks av att de sätter "komedi" inom citationstecken.
Som om jag inte är komiker
och mer som: "Här är min son, han är 'DJ'."
"Din 'show'…" Det är en riktig show!
"…anklagar Smith för pedofili."
Det sa jag inte.
"Härmed begärs återkallande av de ärekränkande lögnerna.
Vi ser fram emot att höra av dig."
Jag: "Sam, du lovade mig, amerikaner är förnuftiga.
Jag borde lita på dem. Vad gör jag?"
Han bara: "Lugna ner dig. Kom till mitt kontor.
Jag lever för sådana här stunder."
Jag går dit. Han: "Nu kickar ADHD-medicinen in."
Men det kallas kokain.
Kolla in det här! "Kära Randall Smith & Counsel.
Vi är komiker Hasan Minhajs jurister."
"Inga citationstecken! Snyggt, Sam!"
"Ärekränkningsanspråken från mr Smith underlåtes enligt lag."
"Låt mig förklara för er
rättsvetenskapen
bakom skämt.
Patriot Act är en komedishow.
Förnuftiga tittare förstår att Minhaj använder skämt,
satir, parodi.
Den andra bristfälligheten är oförmågan att förstå sammanhang.
Mr Minhaj skämtar med stora ögon och flaxande armar.
Som ni vet har många sagt att Minhaj ser ut…
…som en speedad tvättbjörn."
Var förnuftiga.
"Högsta domstolen har sagt att publiken…"
Ni.
Ni är inga idioter.
Ni förstår skillnaden mellan satir och ärlighet.
Ni vet när jag skojar, ni vet när jag är seriös.
Naturläkare…
Jag vet att ni är bra läkare.
Men 86 gillamarkeringar är uselt!
"Vi föreslår att ni ser om avsnittet ni ifrågasätter.
Om ni vill att Minhaj ska ta tillbaka sitt yttrande och säga:
'Jag säger definitivt inte inte att Randall Smith älskar pedofiler,'
var god och tala om det för oss.
Vi ser fram emot ert svar."
Jag bara: "Sam,
skicka iväg skiten!"
Och vet ni vad?
Vi hörde aldrig av idioterna igen.
Jag springer hem till Beena hållandes i brevet.
Jag bara: "Beena, älskling, jag hade fel.
Även om Sam är jurist så är han kul.
Rama in det här brevet."
Hon tittar på det och säger:
"Det är ett bra brev.
Men jag räds inte bra brev.
Jag räds nästa dåliga brev.
Och nästa brev efter det.
Därför oroar jag mig."
Jag: "Du behöver inte oroa dig mer."
"Du frågade mig för längesen
om jag har en gräns.
Jag vet min gräns."
Hon bara: "Vad är den?"
"Jag kan bara dra skämtet
så långt som det bara går,
lagligt…
fram till dess…
att det skadar vår familj.
Där går min gräns.
Jag har förlorat mycket i livet. Jag kan inte förlora er."
Och hon ler.
Hon kramar min arm.
Och hon bara: "Heeej."
Tack så mycket, Brooklyn.
Tack.
Tack ska ni ha.
Undertexter: Linnéa Deurell