Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX UVÁDÍ
Ano. Magda Grotová. Ano, ta objednávka je na mé jméno.
Na 12:35.
Ne, to vy to nechápete. Přesně na minutu.
Ne. Vy mě poslouchejte.
Dnes to musí být dokonalé. Je to naplánované na minutu.
Žádná zpoždění.
Jakých deset minut? Víte, co zvládnu za deset minut?
Madam, prosím vás, já jsem v klidu.
Ve 12:35, ani o vteřinu později.
Vy osobně se o to postaráte. Děkuji.
- Co se děje? - Vstávej.
Pozvánky?
Schválené.
Ozvučení?
Magdo, uklidni se. Všechno je připravené už čtyři dny.
A co Zula?
Panikaří?
Ještě ne, ale možná brzo začne.
Kolikáté kafe?
Třetí.
Poslouchej, hlavně nezapomeň…
PESOÁR KRZYSZTOF MAĆKOWSKI, KRAKOV
Magdo? Haló?
Zase ti děsní psi. Za chvíli budu tam.
Díky. Zachránils mě, jako vždycky.
Jasně.
Čas jsou peníze.
- Je to pravda? - Co?
O šéfové. Vážně je to dneska?
Já nic nevím.
Držím palce!
- Ahoj. - Ahoj.
Hlášení.
Uklidni se, jsi tu právě včas, abys nás zachránila.
- Co je to tentokrát? - Všechno.
Nic není připravené. A kdo vymyslel ty balónky?
-Vy. - Nesmysl! Je to dětská párty? Konečně!
Zulo, máš naprostou pravdu.
Odneste ty balónky. Co to má být?
Dej mi to.
Kde jsi byla? Zapomněla jsi přidat Todda na seznam VIP.
Dvojité medové espresso pro paní ředitelku a vodu z alpského ledovce pro Todda.
Hned to bude.
Pánové. Trochu místa, prosím.
Místo, ty idiote!
Ráno jsem ti poslala Toddův harmonogram na e-mail.
Není na tomhle seznamu, protože má svůj vlastní seznam.
- Vidělas ho dneska? - Je ve formě.
- Nevypadá na svůj věk. - A ty jeho pohyby!
Když pominu diskopatii, cukrovku, hypertenzi, selhání ledvin
a zvětšená játra, je naprosto zdravý.
Je tak štíhlý.
A fešák.
- Můj poklad! - Ledovcová voda pro broučka.
- Ahoj. - Kdo je ten milý pejsek? Hezky pozdrav.
Tak, výborně. Nevím, co bych bez tebe dělala.
Ani si to nechci představit. Magdo, jsi nenahraditelná.
- Nikdo to s Toddem neumí tak jako ty. - S Toddem?
Se vším. Bez tebe by to tady nefungovalo.
Já to vím. Všechno to vidím. A Todd to taky vidí, že ano?
Pojď, dej mi pusinku, prosím.
Přesně tak. Všechno pozoruje.
Tak jo.
Čůráš? No tak, čůrej!
- Tady nebo tam? - Ahoj.
Ahoj.
Pamatuješ si plán?
Brouku, poslalas mi ho v SMS i e-mailem,
přidalas ho do sdíleného kalendáře a vyvěsila na ledničku.
Takže si ho pamatuješ?
Dělám si legraci. Pamatuju si ho.
Pokud dnešek nebude dokonalý a nedejbože tě nepovýší,
pak se ti nepodaří během dvou let zvýšit sledovanost kanálu o 8 %,
nestaneš se členkou rady a naši svatbu budeme muset odložit.
A děti taky,
protože o ty se začneme snažit přesně 18 měsíců po svatbě.
Vidíš? Znám tvůj plán nazpaměť.
- Promiň. - Můj plán?
Náš plán. A ta nejdůležitější věc. Žádná improvizace. Nikdy.
Přesně tak.
- Proč jsi vzhůru tak brzo? - Můžeme už jít do školy?
Ukaž mi jazyk. Takhle ne. Jako u doktora.
- Co to děláš? - Kontroluju, že jsi to opravdu ty.
Prosím tě, tati.
Co se stalo s „ještě pět minut, tati“?
Nebo „můžu zůstat doma a hrát si s Pozounem“?
Mám svůj program.
„Svůj program?“ Odkdy?
Jako správný chlap.
Pozor, chlape, ať nemáš drobky v kníru.
Tohle je trapné. Zase se mi budou smát.
Musíš mě doprovázet do školy?
Nemusím. Ale vážně chci.
Odtud půjdu sám.
- Proto jsi chtěl jít dřív? - Ticho, tati!
Představíš mě?
Pozoune. Tak jo, hodně štěstí.
Kde to je?
Jak je, chlapečku?
Tatínek tě dneska nevede do třídy?
Ty ubožáku.
Srdečně děkujeme našim hostům,
členům rady, novinářům, partnerům a ředitelům.
Vyjmenovals určitě všechny?
A samozřejmě našim sponzorům.
Správně.
Nervy.
S naší programovou ředitelkou Zulou Kotovou
vám chceme poděkovat, že jste nám byli věrní další rok.
Všechno v pořádku?
Ano, tady, na mě. Ještě jednu, prosím.
To bylo skvělé!
- Skvělá práce, gratuluji. - Děkuji.
- Kde je Todd? - Všechno je pod kontrolou.
Prosím, vyfoťte se s námi.
Tady. Ještě jednou.
Překvapení!
Moje zlatíčka!
Pro nejkrásnější šéfovou. Jsou skoro tak krásné jako ty.
Tvrdě jsi dřela. Zasloužíš si to.
Zlatíčka, tohle jsem vážně nečekala.
- Jak dlouho už to ví? - Minimálně týden.
Co můžu říct? Povedlo se.
Dokázali jsme to. Byla to týmová práce.
Bez tebe bychom to nezvládli, Zulo.
Za těchto okolností,
po tak velkolepém začátku nového plánu, vám musím něco říct.
- Budou slzy. - Jasně.
- Dej mi to. - Opatrně.
Jak víte…
Televize je celý můj život.
Dala jsem jí všechno.
Ale nic netrvá věčně.
Proto vám dnes chci říct, že je čas…
uvolnit místo mladším.
Je čas…
Je čas na krátkou pauzu.
A padesátka je nejlepší věk
na přemýšlení o potomkovi!
- Todd přece jen potřebuje sourozence. - Ano, Todd!
Ale nebojte se, zlatíčka. Nenechám vás samotné.
Mezi námi je člověk, který si zaslouží mé místo.
Magda.
Magdo, jen ty mě můžeš zastoupit.
Magdaleno…
Formality.
Ale ne!
Co se děje?
Co je?
Panebože! Todde!
Nestůjte tam! Resuscitujte ho! Panebože!
- Měla jsi na něj dohlížet. - To jsem dělala.
Vážně?
- Zavolejte sanitku! - Už volám!
Udělala jsi to schválně? Tak toužíš po mém místě?
Vědělas, že se mi zlomí srdce, když se mu něco stane.
Máš padáka. Vem si věci a běž!
Ale Zulo…
Nemluv na mě!
Postarám se, abys už nedostala místo v televizi.
V tomhle oboru jsi skončila, drahá.
Jo. A celkově…
Promiňte.
- Magdo! - Co?
- Škoda, že to dopadlo takhle. - Škoda?
Myslím tu situaci se Zulou.
Mrzí mě, že ti to nevyšlo. Tvůj plán tedy asi nevyšel.
Můj plán?
Minutku.
Madzio, nejsi jediná, kdo má plány.
V tom mém není místo pro ztroskotanou programovou ředitelku.
To chápeš, ne?
Promiň, Madzio.
Mrzí mě to s Toddem.
Slyšel jsem, že ještě dýchal. Třeba to přežije.
Kde je auto?
Promiň, to nemůžu.
Volali mi. Auto zůstává tady.
- Tak jak se jmenuje? - To je fuk.
- Karole. - Tosia.
Takže Antonina. Hezké. A co, líbíš se jí?
Ani neví, kdo jsem.
- Neboj, dozví se to. - Jak?
Protože jsi skvělý kluk se skvělým psem.
Co mám dělat?
Nic. Dej jí čas.
Co když si mě nevšimne?
Pak ti za čekání nestojí.
Je to, co je, a co bude, bude.
Jako vždycky.
- Chceš si jít zahrát? - Nemám chuť.
- Neboj. To přejde. - Tebe to přešlo, když máma umřela?
- To je něco jiného. - Nikdy sis nenašel jinou.
Nepotkal jsem tu pravou. Ale ty jsi ještě mladý.
Tati, myslím, že potřebuješ holku.
Proč?
Nemůžeš žít sám, až se odstěhuju k Tosii.
Musíme ti někoho najít.
Kdo bude dřív dole?
Pozoun vyhrává!
Pozoune!
Pojď nahoru. Pravá, levá!
Pravá, levá.
Ahoj, hoši. Rád vás vidím.
Přijďte na večeři. Dělám pečeného kance.
Víte, že mladí muži musí mít hodnotnou stravu.
- Vím. - Táta je skvělý kuchař.
Táta dělá všechno skvěle. Ale taky potřebuje čas na jiné věci.
- Ireno. - Máš toho hodně.
Zvládám to.
Já tátovi pomáhám.
Mluvím o jiné pomoci, kluku.
Pokud nám vážně chcete pomoct, zajděte vyvenčit Pozouna.
Dneska má hrozný průjem.
Jo.
Možná bys ho měl vzít k doktorovi.
Díky.
Fakt chceš, abych se s někým seznámil?
Tati, jak velký je náš byt?
Má 137,5 metrů čtverečních. S balkonem, bez dílny.
A pokoj pro hosty?
Dvacet metrů čtverečních. Proč to chceš vědět?
- Úkol do techniky. - Večeře je na stole, kamaráde.
Má Pozoun rád jiná zvířata?
Nemá rád kočky.
To je taky do techniky?
Dopíšeš to potom.
POKOJ K PRONÁJMU. SDÍLENÁ KUCHYNĚ A KOUPELNA.
ULOŽIT / UPRAVIT
JEN PRO ŽENY. NESMÍ BÝT Z VARŠAVY.
Hotovo.
Co to je?
Slavný Zygmuntůf eintopf.
Co má Zula ráda? Zula zbožňuje, když má pravdu,
a Todda.
Ale Todda už nemá.
Kvůli němu mě vyhodila. Třeba mě díky němu zas vezme zpět?
PŘEHLÍDKA JEZEVČÍKŮ
Počkat.
Asi už to mám.
Můžu použít zdejší počítač?
Jasně. Na recepci.
Přehlídka jezevčíků je každoroční oslavou…
Přehlídka jezevčíků v Krakově. Todd ji jednou málem vyhrál.
Tedy, prý to bylo o fous.
Od té doby Zula touží natočit reportáž o neschopnosti organizátorů.
Ale žádná média tam nepouštějí. Je to uzavřená skupina.
A ty se tam chceš dostat?
Má to všechno být hrozně tajné, ale trochu jsem čmuchala.
Našla jsem organizátory a bingo!
To máš štěstí.
Na stejné adrese je zaregistrovaný pokoj na jednom z couchsurfingových portálů.
„Jen pro ženy. Nesmí být z Varšavy.“
To zní přesně jako výzva pro tebe.
HLAVNÍ VLAKOVÉ NÁDRAŽÍ KRAKOV
Čti.
„Kdybys někdy ve spánku pocítila,
že mé oči již na tebe nehledí s láskou…
věz, že už nežiji.“
Pěkné, ale dlouhé.
Jak to myslíš?
Spočítej si písmena a naúčtuj svoji nejvyšší sazbu.
Promiňte!
Dobrý den.
Vy nepracujete, pánové?
Pracujeme při kávě, paní.
Mohl by mě někdo z vás vzít na tuhle adresu?
Madam, to je kousíček.
Projděte se. Dneska je krásně.
Irenka?
LÁSKA
No bezva.
Dobrý den, pane!
Mohamed nepřišel k hoře, tak musela hora k Mohamedovi.
- Ahoj, strýčku. - Ahoj.
To je pro nás?
Nesahej na to. Je to pro klienta. Podívej, tohle je dnešní hlavní téma.
- A tady je něco pro tebe. Prosím. - Co řekneš?
Dobrý den.
To jste nemuseli.
- To nic není. Od čeho jsou přátelé? - Každý něco dostane.
- Počkej! - Pozoune!
- Co to tam dole děláš?
Chyťte ho! Drž ho pevně!
Kam to jde?
Drž ho pevně!
Pomoc!
- Drž ho pevně! - Pomoc!
- Pojď sem. - Zábava skončila!
LÁSKA
Zdravím. Jdete k nám?
Pro psa živého!
Promiňte, pane.
Minutku.
- Zas jste se ztratil, pane Alberte? - Znám vás?
- Pojďte se mnou, rychle! - Nevidíte, že máme práci?
Ale tam je dítě v ohrožení!
A pes.
Postarej se o něj.
Zpomalte. Spěch je ponižující.
Můžete trochu zrychlit?
Jako bych do dubu mluvil.
Lidé začínají druhý život, když mají pocit, že dožili ten první.
Asi ano.
Říkala jste v ohrožení?
- Ahoj, chlapi. - Ahoj.
A děvčata.
Zdravím a omlouvám se. A co mám dělat s vámi?
Dáš si fialkový džus? Zygmunt ho přivezl z Francie.
Ahoj Zygmunte. Ne, jsem ve službě.
Tady stál věnec. A tady…
To byl věnec pro klienta, zlato. Pracujeme na hřbitově.
Jak řekl Hesiodos: „Žádná práce není potupná.“
I když z transcendentálního hlediska to záleží, jak kdy.
- Trváte na svých obviněních? - Vím, co jsem viděla.
Logika vás dostane z bodu A do bodu B.
Představivost vás zavede kamkoli.
Hesiodos?
Ne, Einstein.
Paní, jste tu kvůli tomu inzerátu? Proč jste to neřekla?
- Nezlobte se. Jsou to jen hloupé vtipy. - Karole!
Vždycky vítáte hosty scénou z hororu?
Hosty?
Za to můžu já.
Včera jsem aktivoval tvůj starý účet na portále pro pronájem pokojů.
A já si ho pronajala. Ale pokud to vadí…
Nemůže spát na nádraží.
- Radši půjdu. - Má pravdu. Prosím, zůstaňte.
- Nechci se vnucovat. - Trvám na tom.
- Nechci být na obtíž. - A já vás opravdu zvu.
V tom případě nemůžu odmítnout.
Ne, nemůžete.
Odkud jste?
Z Varšavy.
Prosím, pojďte dál.
Líbíš se mu.
Myslíš?
Naše domácí specialita.
Fialkový džus, že?
Co je vlastně jméno? Že, Zygmunte?
Jméno je pro bytí samo o sobě irelevantní.
Podle Porfyria by měl být východiskem konkrétní předmět.
Negace jména nám dává…
Druh.
A negace druhu…
Rod.
A tak dále, až se dostaneme k tomu nejobecnějšímu konceptu.
Tak zkusme to bytí o sobě. Já jsem Magda.
Na zdraví.
Máš ráda psy?
Ano, jistě. Moc.
- Jak na něj voláte? - Pozoun.
A nevoláme. Jmenuje se tak. Je to člen rodiny.
Tak jo. Je to pěkné jméno.
Zůstaneš tu do soboty? Máme přehlídku.
Snad ne tu slavnou?
Přesně tu. Všichni pomáháme. I já a Pozoun. Že jo, Pozoune?
Myslím, že to našeho hosta asi nezajímá.
Dělala jsem podobné věci v práci. Organizace, strategie, plánování.
- Ráda pomůžu. - To je skvělé!
Není třeba.
Navíc moje dobrá známá a její jezevčík Todd
jednou málem vyhráli cenu pro nejlepší pár.
- Todd, říkáš? - Ano.
- Pamatujete na Todda? - Ano.
Tak se snažil, chudák, ale nevyšlo mu to.
Au!
- Všechno v pořádku? - Ano.
Díky za nabídku, ale pomoc nepotřebujeme.
Jak to myslíš, že nepotřebujeme pomoc? Samozřejmě že ano. Vůbec nestíháme.
Au!
Když už jsme u toho, chceme navrhnout novou kategorii.
Vlastně jo.
- Umění věnované zvířatům. - Vážně?
Bude možné poslat obrazy a koláže.
Ale nejvyšší hodnocení dostanou sochy.
To je legrační.
Byly by jasně dané podmínky.
Nesmí doufat, že pak budou mít svá díla ve Varšavě.
Když je potřeba funkční umění.
Pro psy.
Po celé Varšavě stojí tyhle pesoáry.
Ale ty jsou vážně děsné.
Můžu se podívat?
- To je vážně děs. - Jo.
Teď víme, že rozumíte umění.
Možná opravdu budeme potřebovat pomoc.
Navrhuji, aby naše nová známá zašla požádat o povolení paní Basiu.
- Tu paní Basiu? - Přesně tu.
Perfektní. Sama jste říkala, že vám jde organizovat a zařizovat věci.
Jasně. Do kdy?
Do včerejška.
Pardon.
MĚSTO KRAKOV
ŽÁDOSTI
MĚSTSKÝ ÚŘAD KRAKOV
ODDĚLENÍ TĚŽKÝCH A VELMI TĚŽKÝCH PŘÍPADŮ
- Dobré ráno. - Okamžik.
Je po deváté.
Paní…
- Vy nejste odsud, že ne? - Je to relevantní?
Vy tolik spěcháte. Nedáte si čaj?
- Ne, díky. - Ne? Co třeba sušenku?
Taky ne, díky.
Potřebuju povolení k vjezdu na náměstí pro Přehlídku jezevčíků.
Přehlídka jezevčíků…
Ta je až za pět dní.
Dobře.
- Vyplňte formulář D… - D125 , že ano?
- Správně, ale chybí tu… - Formulář F45.
Čtyřicet…
A co povolení?
Proto jsem tady.
Povolení pro průjezd příjezdovými cestami.
Madam, musíte se tam nějak dostat.
Dojet na to náměstí.
Je to tak?
Bez toho mám svázané ruce.
Samozřejmě. Mám zničený lak.
Paní, vraťte se prosím s tím povolením, ano?
Dobře. Děkuji.
Jako bych neměla nic lepšího na práci.
MĚSTSKÝ ÚŘAD A ZASTUPITELSTVO KRAKOV STAROSTA KRAKOVA
Jak dlouho ještě?
Spěch je ponižující.
Už jste někdy slyšel slovo termín?
Dáte si čaj?
Jasně.
Ano.
Jistě.
Bohužel vám nemůžu pomoct.
Prosím?
Potřebujete povolení k přejezdu přes obrubníky.
Jsou to historické památky.
Nejlepší to máte, když zajdete do městského archivu…
Dobře, najdu si to.
Dveře.
Promiňte.
PŘESTÁVKA
Nebude to trvat dlouho.
Poslouchám.
Prosím o povolení pro přejezd přes obrubníky na náměstí.
Proč tak spěcháte? Dáte si čaj?
- Nechci čaj. - Proč se zlobíte?
Nezlobím se. Můžeme přejít k věci?
- A povolení k vjezdu na hlavní náměstí? - Promiňte?
Bez něj nemůžu vydat povolení k přejezdu obrubníků.
Jsou nedílnou součástí hlavního náměstí.
Takže abych mohla na náměstí, potřebuju povolení k příjezdovým cestám.
Na to potřebuju povolení pro přejezd přes obrubníky.
A na to zase potřebuju povolení pro vjezd na náměstí.
Správně. Co na tom nechápete?
Jděte na oddělení silničních komunikací, místnost 102, za paní…
Vím přesně, koho hledat.
- Promiňte. - Viděls to?
- Už jste zpátky, paní? Tak brzy? - Povolení pro vjezd na náměstí, prosím.
Paní, moc se omlouvám, ale mám opravdu svázané ruce.
V tom případě vás musím požádat o písemné odmítnutí vydat povolení.
Prosím?
S vaším podpisem a oficiálním razítkem.
Vezmu to přímo vašemu nadřízenému a pak do médií. Místních i celostátních.
Paní.
Vážně nerozumím, proč tak spěcháte.
Zrovna dnes ráno mi volali z vaší organizace.
To povolení vůbec nespěchá.
Kdo vám volal?
Byla to nějaká žena.
- Jmenovala se asi… - Irenka?
Irenka, to je ono. Vzala jste mi to přímo z úst.
Probírali jsme barvu šňůrky na visačky. Přejděme…
Hotovo. Mohlo to být rychlejší, ale narazila jsem na pár překážek.
- Výborně. - Ano, výborně.
- Cos říkala? Neslyšela jsem. - Jsem ráda, že to vyšlo.
Dobrá práce.
Wiktore.
Pozvánky?
Asi 20 telefonátů a 10 osobních schůzek.
- Hotovo. - Není jednodušší poslat mail?
My tu máme radši osobnější přístup.
Mně se zdá, že radši ztrácíte čas.
Ano. Catering?
Zařízeno.
Skoro.
TISK
Hej! Nech to! Vrať mi to!
Ahoj.
Vypadá…
Vypadá to na hezký den.
Dáš si sendvič, míchaná vejce nebo ovesné vločky?
Kávu. Normálně nesnídám.
Ale snídaně je nejlepší.
Karole. Možná ne pro každého?
Přemýšlela jsem o sponzorech. Můžu?
Jistě.
Moc jich nemáte,
tak bychom mohli natočit promo a trochu to zpropagovat.
Můžu to udělat já.
- Ne. - Proč ne?
Nemáme sponzory, protože je nepotřebujeme.
Máme rádi to, co děláme.
Proto to děláme zadarmo a nechceme to měnit.
A proto žádné kamery ani média.
Jen jsem chtěla pomoct.
Vážím si toho. Chceš ještě kakao?
Máte kakao?
Proč? Dáš si taky?
Ne.
Tak jo. Co teda mám dělat?
Díky, že se ptáš. Chtěl bych, abys dneska dopoledne
nedělala vůbec nic.
Tak co to kakao?
CO ŘÍKÁŠ NA REPORTÁŽ O TOMHLE? ODESLAT
PRO ZULU
Co chceš?
Můžu se tam podívat?
To bude ne.
Máš hlad?
Máš nějakou speciální hračku?
Ne?
Půjdeme ven?
Pozoune! Počkej! Ne tak rychle!
Pozoune! Prosím!
Můžeme se vrátit domů?
Pojď sem.
To ne, kamaráde! Ani na to…
Ani náhodou.
Ne!
Tak to hodně vysvětluje.
STÁRNI Z GRÁCIÍ ZŮSTAŇ KRÁSNÝ
POZVÁNKA NA STÁŽ V AKADEMII VÝTVARNÝCH UMĚNÍ — SOCHAŘSTVÍ
NAŠE KANCELÁŘ JE NA ROHU BOŻEGO CIAŁA A MEISELS
Chápu zpoždění pět, deset minut, ale…
Krzysiu, je to, co je, a co bude, bude.
No tak, přestaň…
To je vaše kancelář?
Jo. Líbí se ti? Hezká, že?
Hezká.
Víno, zlato? My pijeme víno.
Ne, pro mě je asi trochu brzy.
Čekáme hosta. Má zpoždění.
- Tady je. Zdravím, pane profesore. - Dobrý den.
Jak se máš, Krzysztofe?
Může být i líp.
Nevzdávej to.
Vždycky říkám, člověk se nesmí vzdát.
Paní, tohle je velice závažná záležitost. Pojďme rovnou k věci.
- Červené víno, prosím. - Ano, pane.
Přemýšlel jsem o tom celou noc.
Musíme určit, jaká kritéria použijeme pro králičí jezevčíky.
Co to znamená?
Nemůžeme opomenout ocas.
Vím, že je to kontroverzní a velmi nekonvenční,
ale musíme zahrnout i ocas.
Měření jezevčíků je velmi složitá a citlivá záležitost.
Jaké měření?
Pan profesor je významný odborník v oboru kynologie.
Rukulíbám.
Magda Grotová.
Drazí, právě jsem zjistil, že hygiena má nějaký problém.
Někoho sem brzy pošlou.
Teď už to rozhodně nestihnu.
Magdo, nestihnu vyzvednou Karola ze školy, nemohla bys…
- To mám jít hned? - Adresu ti pošlu. Super, díky.
Vrátím se brzy.
Tak jo.
Teď!
Stop. Vypadáváš.
Tři, dva, jedna, teď!
Stop.
Vyjmenuj pět nejnebezpečnějších lesních příšer.
Vypadáváš.
Běž.
Ještě jednou.
Stop.
Vyjmenuj ty nejlepší superhrdinské schopnosti.
No tak. Dej mu něco jednoduššího. Na filmy o superhrdinech je moc mladý.
Tatík mu pouští filmy o princeznách.
Čas běží.
Létání.
Super rychlost.
Laserové oči!
Super síla.
Čtení mysli.
Tentokrát jsi to zvládl.
Jen protentokrát.
To bylo super. Jaks to věděla?
V mé práci…
Tedy v bývalé práci jsem toho o filmech v telce i v kinech musela vědět hodně.
A umět používat své superschopnosti.
A kdo je ta holka, co se na tebe usmívala?
- Usmívala se na mě? Vážně jsi to viděla? - Jo!
To je Tosia. Jednou spolu budeme bydlet.
Taky si myslíš, že jsem moc mladý?
Ne. Pokud chceš v životě hodně dosáhnout, musíš začít plánovat brzy. Pojďme.
Táta říká, že musím počkat. Na takové věci se nesmí spěchat.
Není divu, že nikoho nemá.
Je sám, protože máma umřela, když jsem se narodil.
- Důležité je, jestli se ti ta holka… - Tosia.
Tosia.
Jestli se ti Tosia líbí, řekni jí to. Není na co čekat.
Pomůžeš mi?
Popřemýšlím o tom.
Jdeme.
Běž.
V tom případě budeme potřebovat další konzultace.
- Byl tu někdo z té hygieny? - Právě odešel.
Sedni si, holka.
- Nějaký problém? - Nic. Všechno je dobré.
- Nic? - Nic. To je dobře, ne?
Skvěle.
- Soustřeď se, Krzysztofe. - Pardon.
Promluvím s profesory Guzem a Guzmanem.
Myslím, že je nutné konečně vyřešit otázku měření samotných ocásků.
Taky si myslím.
- Co to dělá? - Má tu koncert.
Teď? Při práci?
Přestávka přijde vhod.
- Víno, prosím. - Už to bude.
Díky, pane profesore.
- Já děkuji. Rukulíbám. Na shledanou. - Na shledanou.
- Co škola? - Dobrý.
„Dobrý?“
Já zapomněl, že na to se chlapů neptáme.
Můžeme už jít domů?
- Domů? Zbláznil ses? Dneska je úterý. - Co se dělá v úterý?
Úterý je náš den. Den táty a syna.
Dáme si zapiekanki na Novém náměstí. A pak smrt.
Cože?
- Čtení poezie. - Smrt. Chceš jít s námi?
Magda má určitě vlastní plány. Telefon.
Vlastně mám plány. Ale příště se k vám moc ráda přidám.
- Určitě. Kdo prohraje, nedostane kečup! - Tati!
Beruško moje, jelas tam pro reportáž,
ale tuším, že jim nakonec zorganizuješ celou přehlídku.
Znáš mě dobře.
Má někdo podezření?
Jejich pes. Vážně. Ví, že se něco děje.
Bože.
Magdo?
Anatole, nehýbe se.
Klid. Co se děje?
Pozoun se nehýbe. Myslím, že je mrtvý.
Zapni kameru.
Možná je v křeči.
Příliš dlouho stál. Musíš ho rozmasírovat.
Ale jak?
Ukážu ti to. Všechno bude v pořádku.
Sáhni na něho tady. U páteře.
To nedokážu.
Dokážeš. Soustřeď se. Nemáš moc času.
Ale já mu ublížím.
No tak, Magdo. Tady.
Nedokážu to!
No tak.
Mladé Polsko je děs. Na to bych Tosiu vzít nemohl.
A na jaké lepší místo bys mohl holku pozvat, co?
Na film o superhrdinech.
Kteří létají, jsou superrychlí, mají laserové oči a umí číst myšlenky.
Nejste na to oba moc mladí?
Magdo! Pozoune!
Magdo!
- Je všechno v pořádku? - Ano.
Pozoune!
No, vlastně, Pozoun…
Vzala jsem ho předtím na procházku a…
Co s tou procházkou?
Byla to legrace.
Tak to je dobře.
Podívej, koho tu máme.
- Táta ti loupe jablíčka? - A čte pohádky o ponících?
Nech ho být, nebo mu to jabko zaskočí v krku.
Ty už jsi svoje snědl?
Nebuď zlý jen proto, že ti nikdo neudělá sendvič.
Cože?
Řekni něco, Adame.
Už nemám hlad.
Tak jo. Jdeme.
- Dobrý den, pane! - Dobrý.
Mám čerstvé švestky. Perfektní na koláč.
Můžu ochutnat?
Samozřejmě. Stoprocentně přírodní.
- Bez ochutnání nekupuj. - Přesně tak.
- Takže? - Výborné. Vrátím se.
Jsou dobré.
Dobrý den, paní Janko.
- Dobrý den, pane Krzysiu. - Kilo brambor, prosím.
Bude to pět padesát.
Tamhle měli za čtyři padesát.
Ale moje jsou nejlepší.
To je pravda.
Tak co za pět?
Ať je po vašem.
- Děkuji. - Děkuji. Přeju hezký den.
- Vám taky. - Jdeme?
Jsi dost přímočará.
To je dobře, nebo ne?
Já nevím. Je to jiné.
To je divný kompliment.
Měl jsem začít
tvýma hluboce kaštanovýma očima v paprscích ranního slunce.
Ale nezačal. Nejsou tady všichni básníci, že, paní Doroto?
Všichni ne. Co naděláme?
- Ale… - Všichni ne.
Ale každý je umělec, ne?
Říkala jsem si… Neměl by ses za ty pesoáry stydět.
Vždyť jsi je viděla.
No a co? Každý ve Varšavě ví, co to je.
V takovou slávu jsem nedoufal.
Každý musí nějak začít.
Být autorem velmi známé sochy je dobrý začátek.
Poslyš, Magdo, cos přišla, je to…
- Ano? - Nějak…
- Nevím, jak… - Pokračuj.
Chtěla…
- Ano? - Chtěla bys…
Chtěla bys…
Ano?
Chtěla by sis vzít na starost stánky?
Jaké stánky?
- Na přehlídce. - Jasně.
Jistě, na přehlídce. Hned se o to postarám.
- To je skvělé. - Bezva.
- Protože nemám nikoho… - Já vím. To nic. Žádný problém.
Bál jsem se zeptat.
- Skvěle. Domluveno. - Jo.
Odmotám nás.
- Jo. - Teď.
Promiň. Pojď sem, Pozoune.
- Andrzeji! - Co?
Pojď sem!
Stánky by měly být na obou stranách.
Zlato, vždycky to bylo takhle.
- Ale podle nového plánu… - Vždycky to tak bylo. Je to dobré.
Může to být lepší.
Madzio, proč se musíš do všeho montovat?
- Krzysio! Vydrž. - Ano?
Mohl bys sem na chvilku?
Krzysio, paní Magda se snaží měnit naše zvyklosti.
Když budou stánky na obou stranách, bude tu víc prostoru…
Vidíš?
…lidi se budou volněji pohybovat…
A nikdo se nezamotá. Například se psem.
Krzyśi.
Jasně. Pánové! Polovinu stánků na druhou stranu.
Michale, můžeš? Díky.
Krzy…
Sedni. Hodný!
Wiktore, poslouchej. Jak Karol zvládá stres?
Nevím, zlato. Máš divné otázky.
Proč? Vystupoval někdy na pódiu před publikem?
V živém betlému nebo v recitační soutěži?
Nevím. Proč se ptáš?
Mám nápad.
Počkej chvilku, ano?
Haló?
Ahoj, Magdo, tady Ola. Počkej, nezavěšuj. Jde o Zulu.
Magdo, jsi v Krakově, že?
Jde o tu reportáž. Zula ti dala zelenou.
Znáš ji. Je hrdá, sama nezavolá. Naštěstí to můžu udělat já.
Magdo, jsi zpátky ve hře. Gratuluju! Jupí!
A co Todd?
To nevíme.
Ale je v péči nejlepších odborníků. Neboj.
Magdo, když už spolu mluvíme, celá ta věc s Dawidem…
Loni jsi nepoužíval sponky. Proto se to…
- Hýbalo? - Jo.
Podívej.
- Ty to všechno nahráváš. - Ne.
Jsi novinářka.
- Z varšavských novin. Z bulváru. - Ne.
- Hledáš senzaci? - Ne.
Co se děje?
Neboj se. Řeknu to tátovi. Krzysztofe!
Ale táta všechno ví.
- Cože? - Chtěl, aby Magda všechno nahrála.
Ano. Dokumentace pro příští rok. Pro osobní potřebu.
Táta pořád říká, jak Magdě to plánování jde.
- Nechce nic přehlédnout. - Jo.
- Chceš se s námi projít? - Jasně. Kam?
- Tam. - Tak jdeme.
- Měj se. - Ahoj.
Díky.
- Na co to teda potřebuješ? - Vlastně na nic.
Pracuješ v televizi. Vyhledal jsem si tě, když ses přihlásila.
Jsi dost důležitá.
Už ne. Ale zase bych mohla být.
Tahle reportáž je moje šance. To je pro mě teď nejdůležitější.
Jako je Tosia pro mě?
Jo.
Tátovi to neřeknu, pokud mi pomůžeš s Tosiou.
- Domluveno. - Domluveno.
Řekneš mi, o co tady jde?
Vím, jak můžeš udělat dojem na svoji holku.
- Není to moje holka. - Dobře, ale bude.
Dáš mi pár pamlsků?
Tady máš.
Díky.
Postav se tam.
Udělej tohle. Sedni.
Hodný pejsek.
Pusť vodítko.
- Přivolej ho. - Pozoune, pojď sem!
Pojď, Pozoune!
K noze!
Hodný pejsek.
Dobře. Pozoune!
Štěkej!
Tady máš.
Zavolej ho.
Pojď sem! Pozoune!
Můžeš vystoupit na přehlídce a Tosia se do tebe zamiluje.
Jen ji musíš pozvat.
Toho se právě bojím.
- Co to děláte? Pozoune. - Tati, já vystoupím na přehlídce!
Chceš mi pomoct se zahájením?
Ne, vystoupí spolu s Pozounem.
- Co to má být? Nějaká sázka? - Chci to zkusit.
Nemusíš nikomu nic dokazovat.
Budou tam lidi s letitými zkušenostmi, a ty jsi malý…
- Dík za důvěru. - Pozoun bude poslouchat.
- Karol ví, co dělá. - Vím?
Bude to super. Uvidíš.
- Ale on… - Co „ale on“?
- Zatím. - Ahoj.
To je roztomilý pejsek.
No tak! Pusť to!
- Bingo! Pusť to! Zničí to. - Uklidněte se, madam.
- Bingo! - Ale ne!
Panebože!
- Ale ne! - Panebože!
Magdo? Co ještě děláš? Přehlídka už je skoro připravená.
Jen to kontroluju.
To je ti podobné.
Můžeš hlídat Pozouna? Vezu Karola k Wiktorovi.
Jdou na koncert a Karol tam pak přespí.
Na jednu noc nebo na celý týden?
To je jen snídaně a pár věcí.
Snídaně?
Jo, na zítřek. Takže?
- Žádný problém. - Díky. Karole!
- Můžu jít sám? - Ne, nemůžeš.
Můj polštář!
Co?
Jeho polštář.
Karole, pospěš si! Wiktor nebude čekat věčně.
Jasně, ten polštář.
Karole! Zpomal!
Karolku! Zpomal, prosím.
Ublížíš si.
Magdo?
Proč jsi nechala otevřené dveře?
Cože?
Pozoune!
Kde je Pozoun?
- Pozoune! - Pozoune!
Pozoune!
Neviděli jste jezevčíka s takovou malou bradkou?
Ne, pardon.
- Mělas ho hlídat. - Hlídala jsem.
- Pročs nezamkla? - Tys nezamkl!
Za den umíš sehnat všechna povolení, ale za moment ztratíš psa?
- Polož ten telefon. Buď užitečná! - Dávám oznámení na fóra!
Fóra-móra!
- Počkej! - Pozoune!
Pozoune!
Rozuměls?
Ano. Autonehoda se psem na Reymontově.
- Pardon. - Chcete sanitku nebo veterináře?
Kde?
Na Reymontově.
Pane Alberte, už zase?
Copak vás znám?
Magdo, dýchej. Sedni si.
Co se děje?
Psi jsou moje zkáza.
Od kdy?
Odjakživa.
Jako malou mě před dětmi kousl jezevčík, a ty se mi smály.
Od té doby mám pocit, že mi psi chtějí ublížit.
Ale spíš ubližuju já jim.
Neubližuješ. Byla to nehoda.
Jednoho jsem zabila. Nebo skoro zabila, kdo ví?
A teď Pozoun. Je mi to líto!
Myslím, že si toho na sebe bereš moc.
- Taková jsem. - Špatná výmluva. Jsem svobodný otec.
Kdybych žil jako ty, zbláznil bych se.
A co mám teda dělat?
Někdy musíš přijmout, co se děje, a nebojovat s tím.
- Nemůžeš mít vše pod kontrolou. - A to stačí?
Bohužel ne.
Musíš skočit do řeky z Děbnického mostu,
najít meč a tím zabít draka.
Za drakem je zlatá truhla a v ní je řešení všech tvých problémů.
Dobře. Zapomeň na všechno, co jsem řekl. Musíš být aktivní.
Musíme najít Pozouna.
„V Jordanově Parku je zaběhlý jezevčík.“ Jdeme?
Jsme v něm!
Pozoune!
- Neviděli jste jezevčíka? - Ne.
Pozoune!
Můj milý Pozounku! Co se stalo?
Kam jsi to šel? Panebože!
Kde jsi byl, Pozoune?
Nemusíš se bát.
Do toho. Neboj se.
Pozoune, ukážeme Magdě naše zvláštní místo?
Pojď.
A můj pejsánek bude čistý. Kdo byl špinavý a teď je čistý?
Ježíši, pozor!
Takže rád plave? Neutopí se, že ne?
Ani ne. Prostě chodí tam a zpátky.
Máš tu vodu.
MĚSTSKÁ POLICIE
Nevidíte ten zákaz?
Neděláme nic špatného.
Chudák pes.
Víte, kolik lístků vydám za plivání a další věci?
- Neřeš to. - Na ceduli je člověk, ne pes. Nebo ne?
Zákaz je zákaz. Já pravidla nevymyslel.
Je nám to moc líto. Nevšimli jsme si. Prosím, vypište nám tu pokutu nebo tak a…
Vezmu psa a půjdeme.
- Prosím. - Ne, nezaplatíme to.
Takže radši půjdete se mnou?
Pozoune!
- Víš, že jsi to neměl platit, že? - Snažím se vyhnout problémům.
Přemýšlel jsem o tom, cos říkala.
Možná to vážně nebyl tak zlý začátek.
Jistěže nebyl.
Ale pokud se ještě někdy zúčastníš nějakých soutěží,
přečti si nejdřív podmínky.
Neměl jsem čas.
Někdo mě doporučil a já se dal rovnou do práce.
Nepochopil jsem…
Dobře. Příště za tebe podmínky prostuduju já.
- Pokud se potkáme, samozřejmě. - Samozřejmě.
- Protože to se smlouvami umím. - O tom nepochybuju.
- Mám nabídku na stáž ve Vídni. - Ve Vídni.
Jak to víš?
Vídeň. Město umělců, císařské monarchie.
Blahopřeju! Kdy odjíždíš? Na co čekáš?
Na znamení, že to pořád ještě dokážu.
Víš co?
Někdo mi jednou řekl, že v životě nemůžeš mít vše pod kontrolou.
Že někdy musíš přijmout, co se děje, a nebojovat s tím.
- Zní jako moudrý muž. - Dalo by se to říct.
Určitě byl z Krakova.
Bohužel ano.
Poslední detail.
Jsi spolutvůrkyní kachny à la Krakov.
- Vypadá dobře. - A je skoro hotová.
Mám strašný hlad.
Bude za necelé tři hodiny.
Znáš tajemství skvělé kuchyně? Trpělivost.
To není pro mě.
Máš nějaké i nějaké patnáctivteřinové krakovské recepty?
Promiň.
Strávilas jeho výběrem celých 15 vteřin.
Takhle trpělivou jsem tě ještě neviděl.
To je moje specialita.
Tak jo.
Občas,
ale jen občas
je fajn nespěchat.
Vážně nikdy nezvolníš?
Nikdy nejdeš třeba na lesní jógu bez telefonů?
Nemá být „pomalý život“ ve Varšavě populární?
Nějak jsem k tomu neměla příležitost.
V tom případě tě zvu na rychlokurz.
Co? Ne.
Sedíš na terase. Napiješ se vína.
Podíváš se na Krakov.
Utahuješ si ze mě, ale moje práce je pro mě celý můj život.
Nic jiného nemám.
Když nemám cíl,
mám pocit, jako bych nebyla, jako by mě nikdo nepotřeboval.
Ale máš pravdu. Někdy je dobré podívat se na věci z jiného úhlu.
Pojď se mnou.
Pojď. Neboj se.
To už je dokončené?
Ano.
Myslím,
že je.
Proč?
Můžu?
Pozor, je to těžké.
- Jak? - Takhle.
Sedí to.
SPĚCHEJME K LÁSCE
Já to věděl.
Už mám po práci.
O co ti jde, Zygmunte?
Celý záříš. Máš kolem sebe takovou auru.
Jsi zamilovaný!
Co prosím?
Poslyš, můžeme polemizovat o ideji lásky jako takové.
Ale tohle nezakryješ. Co jsi měl dneska v plánu?
A musím mít plány?
V lásce je vždycky něco šíleného.
A v šílenství je vždy trocha rozumu.
Proto neztrácím naději.
Počkej! Co bych měl plánovat?
Aspoň kup květiny!
Ty sochaři!
- Čau, chlapečku. - Chlapečku!
Jaká byla snídaně?
Máš ráda psy?
- Jo. - A co děláš v sobotu?
Magdo!
Vypadáš dobře.
Pěkná noční košile.
Díky.
Karol chce ještě trénovat. O ničem jiném včera nemluvil.
Dobře. Půjdu se obléct.
Magdo.
Musíš být opatrná.
Už dlouho s nikým nechodil a tebe má rád.
Nebo si budeme muset vážně promluvit.
Tak jo. Hned jsem zpátky.
- Dobrý den. - Dobrý.
Dobrý den.
Ano? Můžu vám pomoct?
- Potřebuju kytici. - Jistě. Jakou?
Něco…
varšavského.
Jakého?
- Pozoune! - Soustřeď se. Ještě jednou!
Pozoune!
Pozoune! Pojď sem.
Skáče na tebe, protože má radost.
Když se otočíš zády a budeš ho ignorovat, bude pro něj snazší se uklidnit.
Pozoune!
Je to k ničemu.
Proč?
Všichni se na mě budou dívat. Bude tam Tosia.
Pozval jsi ji?
A? Jsi nervózní?
Ne, ale nikdy nebudu nejlepší z nejlepších.
Pořád máš ještě čas. A navíc tam budu a pomůžu ti.
- Slibuješ? - Slibuju.
Takže ještě jednou?
Tak ho zavolej.
Pozoune!
Výborně!
Dobrý den.
Dobrý den. Tak jste mě poznal. Ale nebojte, jsem tu soukromě.
- Prosím? - Dawid.
Krzysztof. O co jde?
- Jdu za Magdou. - Jak to myslíte?
Jsem její snoubenec.
Ano.
Tak pojďte dál.
Takže vám o mně neřekla.
To je celá Madzia.
Manželka?
Je mrtvá.
To je mi líto.
- Co tady děláš? - Musel jsem tě vidět, broučku.
- Neříkej mi tak. - My půjdeme. Pojď, Karole.
- Ne, Krzysieku, počkej. - Díky.
Chyběla jsi mi.
Jak jsi mě vůbec našel?
Víš, že znám tvoje hesla. Viděl jsem tvoji rezervaci, miláčku.
Neříkej mi tak.
Je to tu hezké.
Hezké.
Zase ses vyšvihla, Madzio.
Všichni v práci o tobě mluví. Nejvíc Zula. Ta ani nemluví o ničem jiném.
A já na tebe nemůžu přestat myslet.
Udělal jsem hloupost. Zapomeňme na to.
Pro tebe.
Polekal jsem se.
Polekal jsem se svých citů k sobě… k tobě.
Toho, jestli to v televizi zvládnu sám.
A tys za mnou vždycky stála.
Bez tebe jsem ztracený.
Řekls, že pro mě není v tvém plánu místo.
Teď už je.
Teda…
Vždycky bylo. Nevzdávej to s naším vztahem tak rychle, miláčku.
Tak jo.
Poslouchej, Dawide.
Nechci s tebou být. Nic se mi na tobě nelíbí.
Vrať se do Varšavy a do svého života, ve kterém není místo pro nikoho než tebe.
Brouku, no tak.
Běž pryč. A neříkej mi brouku. Dost!
Víš to jistě?
Tak jo.
Jste to vy?
Ano.
Naživo vypadáte ještě líp než v televizi.
Zvu vás na čaj. Prosím.
Můžeme si pomoct navzájem.
Viděla jsem váš poslední pořad, kde jste byl za ženu…
Zvedni to.
Chceš se projít?
To nic.
Pojď.
Tam.
Jak to, že máte klíče?
- Nikdy jste sousedům nezalíval květiny? - Ne.
PŘIHLÁŠENÍ
POSLAT NA EXTERNÍ DISK
KOPÍROVÁNÍ
Jak vypadám?
Vážně?
Tati, můžu?
- Můžeš. - Jo!
Hele, kdo volá.
Měl by to zvednout.
Já bych si to rozmyslel.
Karole!
Brzy zavěsí. Měl by to zvednout.
Nebereš to logicky.
Ta dívka mu lhala. Ergo, mohla by mu lhát zase.
Neznáme všechny okolnosti,
protože se někdo bál zvednout telefon.
Už Epikúros tvrdil, že štěstí je prostě absence bolesti.
Absence bolesti, ne nějaké následování…
Slepé následování? A co tvoje slavná filozofie naděje?
Měl by se vyhnout bolesti za každou cenu.
„Takový chceš být?
Bytost bez tváře, citu, bez ducha? Chceš zažít smrt dřív, než zemřeš?“
Přestaň s tím Bukowským, nebo se vážně naštvu.
Chováte se jako děti. Nebo hůř.
Promiň.
No… Tak dobře.
Hele, na ničem z toho nezáleží.
My víme, že máš Magdu rád. Měl bys za ni bojovat.
Souhlasím. Ale musíš se snažit stejně jako já s Tosiou.
Možná kdyby byla volná.
Je to, co je, a co bude, bude.
Ta tvoje „pomalá“ filozofie je mi sympatická,
ale tady je naprosto kontraproduktivní!
- To se ti lehko říká! - Ne, neříká.
Víš, jak končí moje vztahy?
Vážně bych chtěl potkat chlapa, který by o mě bojoval.
Ale když se podívám tebe, uvědomím si, že takoví ani neexistují.
Jestli za ni nechceš bojovat kvůli sobě, mysli na Karola!
Má ji vážně rád a potřebuje ji.
Jo.
Tati, určitě měla své důvody.
Znáš ji.
Jak ty to víš? Ireno, jestli v tom máš prsty…
Ticho. Pojďte na chvíli za mnou.
Karolku, pojď.
O třicet pater výš, nejlepší ranní show ve Varšavě.
Krásný výhled, krásní lidé, krásné příběhy.
Krásný život, ale ne vždy jednoduchý. Máš slovo, Olo.
Díky, Dawide.
Dnes tu máme speciální reportáž z Krakova.
Co se v tomto krásném městě děje?
Krakov, město králíků.
Králů.
Vládců. A obwazanků. Umělců a draka z Wawelu.
Přímo tady, v tomto univerzitním městě, kde sídlí Piwnica pod Baranami,
se každoročně koná přehlídka jezevčíků.
I když se zdá, že „koná se“ je trochu přehnané tvrzení.
Pořadatelé přehlídky si dali za cíl
otestovat výdrž účastníků.
Kdyby přehlídku organizovali sami jezevčíci,
zvládli by to lépe.
…zahrnout i ocas.
Lidé v Krakově říkají, že organizátoři
podstoupili kondiční testy, ale testy IQ vynechali.
- Přehlídka jezevčíků? - To spíš „přehlídka debílků“.
Chudáci zvířata. Tohle by se mělo zakázat.
- Takhle to vypadat nemělo. - Ne? Tak jak?
Všichni posloucháme.
Chceš nám říct, že nejsi novinářka, nebo že jsi to nenatáčela ty?
- Ano, ale… - Myslel jsem, že nás máš ráda.
Mám vás moc ráda.
Pokud nás máš tak ráda, sbal se a jeď do Varšavy.
Běž dojíst snídani. Chceš něco na cestu?
Krzysztofe!
Táta nejí. To nic, zbude víc pro nás.
OD ZULY ZÍTRA V DEVĚT V KONFERENČCE
NOVÝ E-MAIL
PRO: KRZYSZTOF - PŘEDMĚT: VIDEO
TAKHLE TO MĚLO VYPADAT.
VIDEO PŘILOŽENO
ODESLAT
OD: MAGDA - PŘEDMĚT: VIDEO TAKHLE TO MĚLO VYPADAT.
Pojď sem.
VIDEO PŘILOŽENO
Haló? Dobrý večer, pane profesore. To jsem já. Pardon, že volám tak pozdě.
Ano. Rozhodl jsem se.
Díky. Dobrou noc.
Pozoune.
To mělo být pro nás oba. Co teď?
Bylo to aspoň dobré? Tak pojď.
- Ahoj. - Ahoj.
Všichni o tobě mluví.
Počkej. Vypadáš jinak.
Něco se na tobě změnilo.
Jo. Hodně.
Prosím.
Tak začněte, pánové.
Raz, dva, tři.
Wiktore, no tak. Co je to za hudbu?
Tohle bylo dobré. Ještě jednou, prosím.
Dobře.
To nic. Bude to dobrý.
Pozoune.
Takže…
Běž.
Pozoune.
- Proč se schováváš? - Strýčku, já to nezvládnu.
Jak to myslíš? Určitě to bude dobré.
Brzo budu na řadě. Nepůjdu tam. Nikdo si toho nevšimne.
Teď už je pozdě to vzdát.
Prostě…
Všechno bude dobré. Jen potřebujeme trochu času. Dobře?
Pozoune!
- Tady jsi. Skvěle. Posaď se. - Zdravím.
Milý týme, první bod programu.
Reportáž o přípravách přehlídky jezevčíků byla fantastická.
Sledovanost a návštěvy sociálních médií se téměř zdvojnásobily.
- Dawide. - Díky.
- Sbal si věci. Už tu nepracuješ. - Co prosím?
- Nebyl to tvůj materiál. Všichni to víme. - Ale…
- Sbohem. - Ale…
Fajn.
Druhý bod. Magdo!
Skvělá práce. Jela jsi tam sama, s nulovou podporou, a zmákla jsi to.
Ovládly mě emoce.
Na to místo nikoho lepšího neznám.
Jsi zpátky. V příštím díle oznámíme, že mě nahradíš.
Pardon.
Todd to přežil. Neboj se, je v pořádku.
Aby se uzdravil, poslala jsem ho do psího sanatoria v Jižním Tyrolsku.
Vezmi si to. V pořádku.
Magdo? Slyšíš mě?
Mluv hlasitěji.
Nemůžu mluvit hlasitěji. Je tu dav lidí.
Jde o Karola. Chce z toho vycouvat.
Cože?
Snažil jsem se mu pomoct, ale všechno jsem jen zhoršil.
Říká, že to rozhodně nezvládne a že je to celé k ničemu.
I Pozoun se chová divně. Nikoho neposlouchá!
Zkoušeli jste…
Poslouchej mě. Snažím se ti říct,
že tu potřebují tebe! Tebe!
A mám ještě jednu opravdu vážnou zprávu.
Magdo, vrátíš se k nám?
Poslouchej.
Krzysztof dnes odjíždí z Krakova.
Všichni čekáme.
Haló? Slyšíš mě?
Dobře.
Nemusíte čekat. Končím.
Co prosím?
Hodně štěstí.
Tady je!
Buongiorno, zlato.
Co hoří?
Krzysztof po přehlídce odjíždí do Vídně. Musíme si pospíšit.
PŘEHLÍDKA JEZEVČÍKŮ
KRAKOV
Pro naše malé kamarády už je za mnou připraveno pódium.
To je znamení, že se blíží konec. Brzy budeme znát výsledky. Cena…
Než vyhlásíme výsledky, ještě krátká hudební přestávka.
Dámy a pánové!
Na závěr ještě jedna místní událost.
Vystoupení Karola a Pozouna!
Karole a Pozoune, pojďte prosím k nám.
Pojďte.
- Karole? - Nech ho.
Hop!
Pozoune, pojď.
Už bylo toho ponížení dost? Beru ho pryč.
Karol bojuje za to, co chce. Nepokaz mu to.
Sedni.
Karole!
Sedni.
Dobře.
- Slíbila jsem, že tu budu. - Já vím.
Pojď, Pozoune.
Štěkej!
Dej pac!
Pozoune.
Tadá!
- Šlo ti to. Ten je tvůj? - Jo. To je Pozoun.
Tohle je Tuba. Naučíš mě pár vašich triků?
Domluvíme se ve škole?
Až se vrátím. Budu teď na chvíli pryč.
To nevadí. Počkám.
To bylo super mega profesionální!
Magda měla pravdu. Nebylo to tak těžké.
Byl jsi úžasný. Gratuluju.
Jsem na tebe hrdý. Omlouvám se, že jsem o tobě pochyboval.
- Možná bys mě teď mohl představit? - Tati!
Jsem Tosia. Dobrý den.
Krzysztof, jeho táta. A tohle je Wiktor.
- Dobrý den. Tosia. - Dobrý den.
Není táta.
Tak jsme domluveni.
Jdeme, Tubo.
„Jsme domluveni?“
Paráda.
Dobrá práce.
Wiktore.
Měl jsi pravdu. Díky.
Musíme chytit vlak. Pojď.
Anatol?
- Ano. - Ahoj.
- Jsem Wiktor. - Těší mě.
- Magda říkala, ať se o tebe postarám. - Super.
Vážně?
Mám teď koncert v Kazimierzi. Nechceš jít? Je to zpívaná poezie.
Vezmeš si s sebou elektrickou kytaru?
Počkej.
Chovala jsem se jako idiot.
Tedy, chovala jsem se normálně.
Ale co jsem přijela sem, všechno se změnilo.
A…
Až do teď byl můj život opravdu moc rychlý.
A vážně prázdný…
bez tebe.
Omlouvám se.
Neodjížděj.
Nechceš jet s námi? Můžeme ten víkend strávit spolu.
Jaký víkend?
Wiktor říkal, že jedeš na rok.
Jaký rok?
Tohle určitě naplánoval. Ne, jedu jen na pohovor. Prozatím.
Pak se uvidí.
Takže?
Strávíš se mnou tenhle víkend? A pak každý další víkend?
Myslela jsem, že na věci nerad spěcháš.
Na všechno ne.
Otoč se.
Musíme jít.
- Kde máš věci? - Žádné nemám.
Tak jo, jdeme.
Vezmete nás se psem? Skvěle.
Překlad titulků: Veronika Kubíčková