Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- NETFLIX מציגה -‬
‫כן. גרוט. מגדה גרוט. ההזמנה על שמי.‬
‫ב-12:35.‬
‫לא. את זו שלא מבינה. עד לרמת הדקה.‬
‫לא. את זו שצריכה להקשיב. ‬
‫היום חייב להיות מושלם. הוא מתוכנן‬ ‫לרמת הדקה. בלי עיכובים.‬
‫"עשר דקות"?‬ ‫את יודעת מה אני מספיקה בעשר דקות?‬
‫גברתי, אני רגועה.‬
‫ב-12:35 ולא שנייה מאוחר יותר.‬
‫את תוודאי באופן אישי שזה יקרה. תודה.‬
‫מה קורה?‬ ‫-קום כבר.‬
‫הזמנות?‬
‫מאושרות.‬
‫מערכת סאונד?‬
‫מגדה, תירגעי. הכול מוכן כבר ארבעה ימים.‬
‫מה עם זולה?‬
‫היא בפניקה?‬
‫עדיין לא, אבל אולי בקרוב.‬
‫כמה קפה היא שתתה?‬ ‫-היא בספל השלישי.‬
‫תקשיבי, רק תזכרי…‬
‫- "גם לכלבים יש צרכים"‬ ‫קשישטוף מקובסקי -‬
‫מגדה? הלו?‬
‫הכלבים האיומים האלה שוב. אני כבר מגיעה.‬
‫תודה. הצלת אותי, כרגיל.‬
‫בטח.‬
‫זמן שווה כסף.‬
‫-זה נכון?‬ ‫-מה?‬
‫לגבי הבוסית. זה באמת היום?‬
‫אני לא יודעת כלום.‬
‫אחזיק אצבעות.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫דווחי.‬
‫תירגעי, הגעת בזמן כדי להציל אותנו.‬
‫מה הפעם?‬ ‫-הכול.‬
‫שום דבר לא מוכן. של מי הרעיון של הבלונים?‬
‫שלך.‬ ‫-שטויות. זאת מסיבת ילדים? סוף סוף!‬
‫זולה, את צודקת בהחלט.‬
‫סלקו את הבלונים מיד. מה יש לכם?‬
‫תביא לי.‬
‫איפה היית? שכחת להוסיף את טוד‬ ‫לרשימת האח"מים.‬
‫אספרסו כפול עם דבש למנהלת‬ ‫ומים מינרליים לא מוגזים לטוד.‬
‫מיד.‬
‫רבותיי. מרווח, בבקשה.‬
‫מרווח, חתיכת אידיוט.‬
‫שלחתי לך הבוקר את הלו"ז של טוד.‬
‫הוא לא ברשימה כי יש לו רשימה משלו.‬
‫ראית אותו היום?‬ ‫-הוא בכושר נהדר.‬
‫נראה צעיר מהגיל שלו.‬ ‫-ואיך שהוא נע.‬
‫מלבד הדיסקופתיה, הסוכרת,‬ ‫לחץ הדם הגבוה, אי ספיקת הכליות,‬
‫והכבד המוגדל שלו, הוא בריא לחלוטין.‬
‫הוא כזה שרירי.‬
‫ונאה.‬
‫אוצרי!‬ ‫-מים מינרליים לכלב החמוד.‬
‫היי.‬ ‫-מי כלבלב חמוד? תגיד שלום.‬
‫זהו זה. מושלם.‬ ‫לא יודעת מה הייתי עושה בלעדיך.‬
‫אני לא רוצה אפילו לדמיין. מגדה, אין כמוך.‬
‫אף אחד לא דואג לטוד כמוך.‬ ‫-לטוד?‬
‫לכול. המקום הזה לא יתפקד בלעדייך.‬
‫אני יודעת. אני רואה. וגם טוד רואה, נכון?‬
‫תן לי נשיקה, בבקשה.‬
‫נכון. הוא מסתכל מסביב.‬
‫טוב.‬
‫אתה עושה פיפי? קדימה, תעשה פיפי.‬
‫כאן או שם?‬ ‫-היי.‬
‫היי.‬
‫זוכר את התוכנית שלנו?‬
‫דובשנית, גם סימסת לי וגם שלחת לי אימייל.‬
‫הוספת את זה ללוח השנה המשותף שלנו‬ ‫והדבקת את זה על המקרר.‬
‫אז אתה זוכר או לא?‬
‫אני צוחק. אני זוכר.‬
‫אם היום לא יילך מושלם,‬ ‫וחס וחלילה לא תקבלי את הקידום,‬
‫אז לא תגדילי את אחוזי הצפייה בערוץ המרכזי ‬ ‫ב-8 אחוזים תוך שנתיים,‬
‫לא תהפכי לחברה בוועד המנהל,‬ ‫והחתונה שלנו תצטרך להידחות,‬
‫ממש כמו התינוק שנעשה,‬
‫כי נתחיל לנסות להיכנס להיריון‬ ‫רק שנה וחצי לאחר החתונה.‬
‫רואה? אני זוכר את התוכנית שלך בעל פה.‬
‫התוכנית שלי?‬ ‫-סליחה.‬
‫התוכנית שלנו.‬ ‫והדבר החשוב ביותר: אפס אלתורים.‬
‫נכון.‬
‫- "גם לכלבים יש צרכים"‬ ‫קשישטוף מקובסקי -‬
‫למה קמת כל כך מוקדם?‬ ‫-אפשר לנסוע לבית ספר עכשיו?‬
‫תראה לי את הלשון שלך.‬ ‫לא ככה, כמו אצל הרופא.‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-בודק שזה באמת אתה.‬
‫נו כבר, אבא.‬
‫מה קרה ל"עוד חמש דקות, אבא"?‬
‫או, "אבא, אני יכול להישאר בבית‬ ‫ולשחק עם פוזון"?‬
‫יש לי דברים לעשות.‬
‫"דברים"? ממתי?‬
‫כמו גבר אמיתי.‬
‫תיזהר, גבר אמיתי. אל תלכלך את השפם שלך.‬
‫זה מביך. יצחקו עליי שוב.‬
‫אתה חייב ללוות אותי לבית ספר?‬
‫אני לא חייב. אבל אני ממש רוצה.‬
‫מכאן אמשיך לבד.‬
‫בגלל זה רצית לבוא מוקדם?‬ ‫-ששש, אבא!‬
‫תציג אותי?‬
‫פוזון. בסדר, בהצלחה.‬
‫איפה זה?‬
‫מה קורה, גובה דשא?‬
‫אבא לא מלווה אותך לכיתה?‬
‫לוזר.‬
‫תודה לאורחים שלנו, לחברי הוועד, לעיתונאים…‬
‫- ארינה טי-וי -‬
‫לשותפים ולמנהלים.‬
‫אתה בטוח שאלה כולם?‬
‫וכמובן, לנותני החסות שלנו.‬
‫בדיוק.‬
‫הוא קצת בלחץ.‬
‫אני ומנהלת התוכניות שלנו, זולה קוט,‬ ‫מודים לכם שצפיתם.‬
‫- נינג'ה פולנית -‬
‫- קרב הענקים -‬
‫הכול בסדר?‬
‫כן, הנה, אליי. עוד פעם, בבקשה.‬
‫זה היה נהדר.‬
‫עבודה נהדרת, כל הכבוד.‬ ‫-תודה.‬
‫איפה טוד?‬ ‫-הכול תחת שליטה.‬
‫אנא הצטרפי אלינו לתמונה.‬
‫הנה. עוד פעם אחת.‬
‫הפתעה!‬
‫יקיריי.‬
‫לבוסית הנפלאה ביותר. הם יפים כמעט כמוך.‬
‫עבדת קשה. זה מגיע לך.‬
‫יקיריי, באמת שלא ציפיתי לזה.‬
‫כמה זמן היא כבר יודעת?‬ ‫-לפחות שבוע.‬
‫מה אוכל לומר? עשינו זאת.‬
‫גרמנו לזה לקרות. זה היה מאמץ משותף.‬
‫לא היינו עושים זאת בלעדייך, זולה.‬
‫בנסיבות האלה,‬
‫לאחר השקה כה מרהיבה ללוח השידורים החדש…‬
‫יש לי משהו לומר.‬
‫יהיו דמעות.‬ ‫-אני אחזיק.‬
‫תני לי את זה.‬ ‫-תיזהר.‬
‫כידוע לכםׁ…‬
‫הטלוויזיה היא… כל חיי.‬
‫הקדשתי לה הכול.‬
‫אבל דבר לא נמשך לנצח.‬
‫לכן היום אני רוצה להודיע שהגיע הזמן…‬
‫לפנות מקום לצעירים.‬
‫זה הזמן…‬
‫לקחת הפסקה קלה.‬
‫וגיל 50 הוא הגיל המושלם‬
‫לחשוב סוף סוף על הדור הבא.‬
‫אחרי הכול, טוד צריך אח.‬ ‫-כן, טוד!‬
‫אבל אל דאגה, יקיריי, לא אותיר אתכם לבד.‬
‫יש בינינו מישהי שיותר מראויה‬ ‫לרשת את מקומי.‬
‫מגדה.‬
‫מגדה, רק את יכולה להחליף אותי.‬
‫מגדלנה…‬
‫רשמיות.‬
‫אוי לא.‬
‫מה קרה?‬
‫מה יש?‬
‫אוי אלוהים! טוד!‬
‫אל תעמדו שם סתם! תבצעו בו החייאה!‬ ‫אוי אלוהים.‬
‫היית אמורה להשגיח עליו.‬ ‫-השגחתי.‬
‫באמת?‬
‫תזמינו אמבולנס.‬ ‫-אני מתקשר!‬
‫עשית את זה בכוונה? את ממהרת להחליף אותי?‬
‫ידעת שהלב שלי יישבר אם משהו יקרה לו.‬
‫את מפוטרת. קחי את הדברים שלך ותעזבי.‬
‫אבל זולה…‬
‫אל תדברי אליי!‬
‫אני אוודא שלא תעבדי יותר בטלוויזיה.‬
‫את גמורה בתעשייה הזו, יקירתי.‬
‫כן. וסך הכול…‬
‫סליחה.‬
‫מגדה!‬ ‫-מה?‬
‫מצטער שזה יצא כך.‬ ‫-מצטער?‬
‫התכוונתי לעניין עם זולה.‬
‫מצטער שלא הצליח לך.‬ ‫אני מניח שהתוכנית שלך נכשלה.‬
‫התוכנית שלי?‬
‫רק דקה.‬
‫מדז'ה, את לא היחידה שיש לה לו"ז.‬
‫אצלי בלו"ז אין מקום למנהלת תוכניות בשאיפה.‬
‫את מבינה, נכון?‬
‫מצטער, מדז'ה.‬
‫אני מצטער. בקשר לטוד.‬
‫שמעתי שהוא עדיין נשם כשלקחו אותו.‬ ‫אולי הוא יצליח לשרוד.‬
‫איפה המכונית?‬
‫מצטער, אסור לי.‬
‫התקשרו והודיעו לי שהמכונית נשארת.‬
‫אז איך קוראים לה?‬ ‫-זה לא משנה.‬
‫קרול.‬ ‫-טושה.‬
‫קיצור של אנטונינה. נחמד. היא מחבבת אותך?‬
‫היא לא יודעת מי אני בכלל.‬
‫אל תדאג, היא תדע.‬ ‫-איך?‬
‫כי אתה ילד נהדר עם כלב נהדר.‬
‫מה כדאי לי לעשות?‬
‫שום דבר. תן לה זמן.‬
‫מה אם… היא לא תשים לב?‬
‫אז לא מגיע לה שתחכה לה.‬
‫זה מה שזה, ומה שיהיה, יהיה.‬
‫כמו תמיד.‬
‫רוצה ללכת לארקייד?‬ ‫-לא בא לי.‬
‫אל תדאג. אתה תתגבר על זה.‬ ‫-אתה התגברת על המוות של אמא?‬
‫זה שונה.‬ ‫-גם אתה לא מצאת מישהי אחרת.‬
‫לא פגשתי את האישה הנכונה.‬ ‫אבל אתה עדיין צעיר.‬
‫אבא, אני חושב שאתה צריך חברה.‬
‫למה?‬
‫כדי שלא תישאר לבד כשאעבור לגור עם טושה.‬
‫חייבים למצוא לך מישהי.‬
‫תחרות ריצה!‬
‫פוזון מנצח!‬
‫פוזון!‬
‫קדימה. שמאל, ימין, שמאל.‬
‫שמאל, ימין, שמאל.‬
‫היי, בנים. טוב לראות אתכם.‬
‫אתם מוזמנים אליי לארוחת ערב. חזיר צלוי.‬
‫אתם יודעים שבחורים צעירים‬ ‫צריכים אוכל מזין.‬
‫כן.‬ ‫-אבא הוא טבח נהדר.‬
‫אבא נהדר בכל דבר.‬ ‫אבל הוא גם צריך זמן לדברים אחרים.‬
‫אירנה.‬ ‫-יש לך המון מחויבויות.‬
‫אני מסתדר.‬
‫אני עוזר לו.‬
‫אני מתכוונת לעזרה אחרת.‬
‫אם את באמת רוצה לעזור,‬ ‫קחי את פוזון לטיול.‬
‫הוא סובל משלשול איום לאחרונה.‬
‫כן.‬
‫אולי כדאי שתיקח אותו לווטרינר?‬
‫תודה.‬
‫אתה באמת רוצה שאפגוש מישהי?‬
‫אבא, מה גודל הדירה שלנו?‬
‫מאה שלושים ושבע וחצי מ"ר.‬ ‫כולל המרפסת, אבל בלי הסדנה.‬
‫וחדר האורחים?‬
‫עשרים מטר רבוע. למה אתה רוצה לדעת?‬
‫שיעורי בית.‬
‫ארוחת הערב מוכנה, חבר.‬
‫פוזון אוהב חיות אחרות?‬
‫הוא לא אוהב חתולים.‬
‫זה גם שיעורי בית?‬
‫- לוח דירות‬ ‫כיכר גרובלאש 3, דירה 5, קרקוב -‬
‫תסיים אחר כך.‬
‫- חדר להשכרה. מטבח וחדר אמבטיה משותפים. -‬
‫- שמור/ערוך -‬
‫- נשים בלבד. לא מוורשה. -‬
‫סיימתי.‬
‫מה זה?‬
‫התבשיל המפורסם של זיגמונט.‬
‫מה זולה אוהבת? זולה אוהבת להיות צודקת…‬
‫ואת טוד.‬
‫אבל טוד איננו.‬
‫פוטרתי בגלל טוד. אולי הוא יעזור לי ‬ ‫לקבל את העבודה שלי בחזרה?‬
‫- מצעד כלבי התחש -‬
‫רגע.‬
‫אני חושבת שיש לי.‬
‫אוכל להשתמש במחשב שלך?‬
‫כמובן. בקבלה.‬
‫מצעד כלבי התחש הוא אירוע שנתי שחוגג…‬
‫מצעד כלבי התחש בקרקוב.‬ ‫טוד כמעט ניצח בו פעם.‬
‫הוא הפסיד בנקודה.‬
‫מאז, זולה רצתה לעשות כתבה‬ ‫על אוזלת היד של המארגנים.‬
‫אבל הם לא מאפשרים‬ ‫לכלי תקשורת להיכנס. אין כניסה לזרים.‬
‫ואת רוצה להיכנס?‬
‫זה אמור להיות משהו סודי ביותר,‬ ‫אבל חפרתי קצת.‬
‫מצאתי מיהם המארגנים, ובינגו.‬
‫מזל.‬
‫מצאתי באחד מאתרי הקאוצ'סרפינג‬ ‫חדר להשכרה באותה הכתובת.‬
‫"נשים בלבד. לא מוורשה."‬
‫נשמע כמו אתגר שמתאים לך.‬
‫- תחנת הרכבת המרכזית של קרקוב -‬
‫תקרא.‬
‫"אם אי פעם בשנתך תחוש‬
‫שעיניי אינן מאוהבות יותר בך…‬
‫דע לך שחדלתי לחיות."‬
‫יפה, אבל ארוך.‬
‫מה זאת אומרת, "ארוך"?‬
‫תספור את האותיות‬ ‫ותגבה את התעריף הגבוה ביותר.‬
‫- מונית -‬
‫סליחה!‬
‫בוקר טוב.‬
‫שלום.‬
‫הפסקה מהעבודה, רבותיי?‬
‫אנחנו עובדים על הקפה שלנו, גברתי.‬
‫מישהו מכם יכול להסיע אותי לכתובת הזו?‬
‫גברת, זה ממש קרוב.‬
‫לכי ברגל. זה יום יפהפה.‬
‫אירנקה?‬
‫- אהבה -‬
‫ממש נהדר.‬
‫שלום בעל הבית!‬
‫מוחמד לא בא אל ההר, אז ההר בא אל מוחמד.‬
‫דוד!‬ ‫-היי.‬
‫זה בשבילנו?‬
‫אל תיגע. זה בשביל לקוח.‬ ‫תראה, זאת מילת היום.‬
‫הנה משהו בשבילך.‬ ‫-מה אומרים?‬
‫בוקר טוב.‬
‫חבר'ה, לא הייתם צריכים.‬
‫אין בעיה. בשביל מה יש חברים?‬ ‫-כולם מקבלים משהו טעים.‬
‫רגע.‬ ‫-פוזון!‬
‫פוזון!‬ ‫-מה אתה עושה שם למטה?‬
‫קח אותו! תפוס אותו חזק!‬
‫לאן הוא הולך?‬
‫תפוס אותו חזק!‬
‫תעזרו לי!‬
‫תחזיק אותו!‬ ‫-הצילו!‬
‫בוא הנה.‬ ‫-הבילוי נגמר.‬
‫שלום. אפשר לעזור לך?‬
‫לעזאזל!‬
‫תסלח לי, אדוני!‬
‫רק רגע.‬
‫שוב הלכת לאיבוד, אדון אלברט?‬ ‫-אני מכיר אותך?‬
‫בואו איתי, מהר!‬ ‫-את לא רואה שאנחנו עסוקים?‬
‫אבל יש ילד בסכנה!‬
‫וגם כלב.‬
‫תטפלי בו.‬
‫לאט לאט. החיפזון מהשטן.‬
‫אתה יכול ללכת טיפה מהר יותר?‬
‫זה כמו לדבר לקיר.‬
‫אנשים מתחילים בפרק ב'‬ ‫כשהם מרגישים שהם סיימו את פרק א'.‬
‫אני מניחה.‬
‫"בסכנה", את אומרת?‬
‫היי, רבותיי.‬ ‫-היי, ריימונד.‬
‫וגברתי.‬
‫אה, שלום וסליחה. מה אני אמור לעשות איתך?‬
‫רוצה מיץ סגול? זיגמונט הביא אותו מצרפת.‬
‫היי, זיגמונט. לא, אני בתפקיד.‬
‫היה כאן זר פרחים של לוויה. וכאן…‬
‫זה זר לוויה של לקוח, יקירתי.‬ ‫אנחנו עובדים בבית העלמין.‬
‫כפי שאמר הסיודוס, "אין עבודה מבישה".‬
‫למרות שמנקודת מבט טרנסצנדנטלית, זה תלוי.‬
‫את עדיין עומדת מאחורי ההאשמה?‬ ‫-טוב… אני יודעת מה ראיתי.‬
‫הלוגיקה תוביל אותך מאלף לבית.‬
‫אבל הדמיון יוביל אותך לכל מקום.‬
‫הסיודוס?‬
‫לא, איינשטיין.‬
‫גברתי, באת בקשר למודעה? למה לא אמרת?‬
‫אל תכעסי. סתם צחקנו.‬ ‫-קרול!‬
‫אתה תמיד מקבל את פני האורחים שלך‬ ‫עם סצנה מסרט אימה?‬
‫אורחים?‬
‫זאת אשמתי.‬
‫אתמול הפעלתי את החשבון הישן שלך‬ ‫באתר השכרת החדרים.‬
‫ואני שכרתי את החדר. אבל אם זו בעיה…‬
‫לא נוכל לתת לה לישון בתחנת הרכבת.‬
‫מוטב שאלך.‬ ‫-הוא צודק. תישארי בבקשה.‬
‫אני לא רוצה להטריח.‬ ‫-אני עומד על כך.‬
‫אני לא רוצה להוות מטרד.‬ ‫-ואני ממש… ברוכה הבאה.‬
‫במקרה הזה, לא אוכל לסרב.‬
‫נכון.‬
‫מאיפה את?‬
‫מוורשה.‬
‫בואי. ברוכה הבאה.‬
‫הוא מחבב אותך.‬
‫נראה לך?‬
‫המומחיות של הבית.‬
‫מיץ סגול, נכון?‬
‫מה החשיבות בשם, אה? זיגמונט.‬
‫השם משני להוויה עצמה.‬
‫על פי פורפיריוס, נקודת הפתיחה‬ ‫צריכה להיות סובייקט ספציפי.‬
‫שלילת השם מעניקה לנו…‬
‫מינים.‬
‫ושלילת המינים…‬
‫סוגים.‬
‫וכך הלאה וכך הלאה,‬ ‫עד שמגיעים לרעיון הכולל ביותר.‬
‫למה שלא ננסה את ההוויה הזו? שמי מגדה.‬
‫לחיים.‬
‫את אוהבת כלבים?‬
‫כן, כמובן. מאוד.‬
‫איך קוראים לו?‬ ‫-פוזון.‬
‫לא "קוראים לו", זה השם שלו. הוא בן משפחה.‬
‫אוקיי. זה שם נחמד מאוד.‬
‫תוכלי להישאר עד יום שבת? יש אצלנו מצעד.‬
‫המצעד המפורסם?‬
‫נכון. כולנו משתתפים בו.‬ ‫גם פוזון ואני עוזרים. נכון, פוזון?‬
‫קרול, אני לא חושב שהאורחת שלנו‬ ‫מתעניינת בזה.‬
‫נהגתי לעשות דברים כאלה בעבודה.‬ ‫ארגון, אסטרטגיה, תכנון.‬
‫אני אשמח לעזור.‬ ‫-מגניב!‬
‫אין צורך.‬
‫חוץ מזה, חברה טובה שלי והכלב שלה טוד‬
‫כמעט זכו פעם בפרס הזוג הטוב ביותר.‬
‫טוד? זה השם?‬ ‫-כן.‬
‫זוכרים את טוד?‬ ‫-כן.‬
‫הוא התאמץ מאוד, המסכן, אבל לא הלך לו.‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫תודה על ההצעה, אבל אנחנו לא צריכים עזרה.‬
‫מה זאת אומרת? כמובן שאנחנו צריכים.‬ ‫אנחנו בפיגור רציני.‬
‫אם כבר מדברים על זה,‬ ‫נרצה להציע קטגוריה חדשה.‬
‫נכון.‬
‫אמנות בנושא חיות.‬ ‫-באמת?‬
‫ניתן יהיה להגיש ציורים וקולאז'ים.‬
‫אבל פסלים יזכו לדירוג הגבוה ביותר.‬
‫זה מצחיק.‬
‫יהיו תנאי השתתפות ברורים.‬
‫אנחנו לא רוצים שמישהו‬ ‫יקווה להציג בתערוכה בוורשה.‬
‫אנחנו מחפשים אמנות פרקטית.‬
‫לכלבים.‬
‫ראיתי את פסלי המשתנות האלה בכל רחבי ורשה.‬
‫הם פשוט איומים.‬
‫אני יכול לראות?‬
‫ממש מכוער.‬ ‫-כן.‬
‫עכשיו שידוע לנו שאת מבינה באמנות,‬
‫אולי כן נזדקק לעזרתך.‬
‫אני מציע שחברתנו החדשה תפנה‬ ‫לקבל אישור השתתפות מגברת באשי.‬
‫מגברת באשי?‬ ‫-האחת והיחידה.‬
‫מושלם. אמרת שיש לך יכולת ארגון טובה.‬
‫כמובן. מתי?‬
‫אתמול.‬
‫סליחה.‬
‫- העיר קרקוב -‬
‫- בקשות הצטרפות -‬
‫- עיריית קרקוב -‬
‫- מחלקת המקרים הקשים והממש קשים -‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-רק רגע.‬
‫השעה אחרי תשע בבוקר.‬
‫גברתי…‬
‫את לא מכאן, נכון?‬ ‫-זה רלוונטי?‬
‫את כל כך ממהרת. מה דעתך על כוס תה?‬
‫לא, תודה.‬ ‫-לא? מה עם עוגייה?‬
‫גם לא, תודה.‬
‫אני צריכה אישור כניסה לרכב‬ ‫לכיכר המרכזית למצעד כלבי התחש.‬
‫מצעד כלבי התחש…‬
‫זה רק בעוד חמישה ימים.‬
‫בסדר.‬
‫את צריכה למלא טופס די…‬ ‫-די-125, נכון?‬
‫נכון, אבל מה שחסר זה…‬ ‫-טופס אף-45.‬
‫ארבעים…‬
‫נו…‬
‫מה לגבי האישור?‬
‫בשביל זה אני כאן.‬
‫אישור כניסת רכב לדרכי הגישה.‬
‫גברתי, הרי תצטרכי להגיע לשם.‬
‫לנסוע לכיכר המרכזית.‬
‫אני צודקת?‬
‫בלי האישור המתאים, ידיי קשורות.‬
‫תראי. הלק שלי נהרס.‬
‫גברתי, תחזרי בבקשה עם האישור, בסדר?‬
‫בסדר. תודה.‬
‫כאילו שאין לי משהו טוב יותר לעשות…‬
‫- עיריית קרקוב - מועצת העיר‬ ‫לשכת ראש העירייה-‬
‫עוד כמה זמן?‬
‫החיפזון מהשטן.‬
‫שמעת על דבר שנקרא דדליינים?‬
‫תרצי קצת תה?‬
‫הבנתי.‬
‫כן.‬
‫אכן.‬
‫לצערי לא אוכל לעזור לך.‬
‫סליחה?‬
‫את צריכה אישור עלייה על מדרכות.‬
‫מדובר באתר היסטורי.‬
‫עדיף שתפני ישר לארכיון העירוני שנמצא ב…‬
‫זה בסדר, אמצא אותו.‬
‫הדלת.‬
‫סליחה?‬
‫- הפסקה 10:50 - 10:30 -‬
‫לא אדרוש הרבה מזמנך.‬
‫איך אוכל לעזור?‬
‫אישור רכב לעלייה על מדרכות‬ ‫לאזור הכיכר המרכזית, בבקשה.‬
‫מה החיפזון? תרצי קצת תה?‬
‫אני לא רוצה תה.‬ ‫-למה את כועסת?‬
‫אני לא כועסת. נוכל להגיע לעניין?‬
‫ומה לגבי אישור כניסת רכב לכיכר המרכזית?‬ ‫-סליחה?‬
‫בלעדיו לא אוכל להוציא לך‬ ‫אישור עלייה על מדרכות.‬
‫המדרכות הן חלק בלתי נפרד מהכיכר.‬
‫אז כדי להגיע לכיכר,‬ ‫אני צריכה אישור כניסה לדרכי הגישה.‬
‫ובשביל אישור דרכי הגישה,‬ ‫אני צריכה אישור עלייה על מדרכות.‬
‫ובשביל המדרכות אני צריכה‬ ‫את אישור כניסת הרכב לכיכר?‬
‫אכן כך. מה לא מובן?‬
‫גשי לאגף התקשורת, חדר 102, וחפשי את…‬
‫אני יודעת את מי לחפש.‬
‫סליחה.‬ ‫-ראית את זה?‬
‫כבר חזרת, גברתי? כל כך מהר?‬ ‫-אישור כניסת רכב לכיכר, בבקשה.‬
‫גברתי, אני ממש מצטערת,‬ ‫אבל ידיי עדיין קשורות.‬
‫אם ככה, אני מבקשת סירוב בכתב‬ ‫להוצאת האישור.‬
‫סליחה?‬
‫עם החתימה שלך והחותמת הרשמית.‬
‫אקח את זה ישר למנהל שלך, ואז לתקשורת.‬ ‫מקומית וארצית.‬
‫גברתי.‬
‫אני לא מבינה מה החיפזון שלך.‬
‫רק הבוקר קיבלתי שיחת טלפון מהארגון שלך.‬
‫האישור הזה לא דחוף בכלל.‬
‫מי התקשר?‬
‫איזו אישה.‬
‫אני חושבת ששמה היה…‬ ‫-אירנקה?‬
‫אירנקה, זהו זה. הוצאת לי את המילים מהפה.‬
‫כבר דיברנו על צבע השרוכים של תגי הזיהוי.‬ ‫בואו נמשיך הלאה…‬
‫יש לי. זה יכול היה לקחת פחות זמן,‬ ‫אבל היו כמה מכשולים.‬
‫יפה מאוד.‬ ‫-כן, יפה מאוד.‬
‫מה אמרת? לא שמעתי.‬ ‫-אני ממש שמחה שזה הצליח לך.‬
‫כל הכבוד.‬
‫ויקטור.‬
‫מה עם ההזמנות?‬
‫כ-20 שיחות טלפון ועשר פגישות פנים אל פנים.‬
‫זה סגור.‬ ‫-למה? לא קל יותר לשלוח אימייל?‬
‫אנחנו מעדיפים גישה אישית יותר.‬
‫נראה שאתם מעדיפים לבזבז זמן.‬
‫כן. קייטרינג?‬
‫סגור.‬
‫כמעט.‬
‫- מגדה גרוט‬ ‫עיתונות -‬
‫היי! עזוב את זה! תחזיר את זה!‬
‫היי.‬
‫יפה…‬
‫יום יפה. זה יום יפה בחוץ.‬
‫תרצי כריך, ביצה מקושקשת או שיבולת שועל?‬
‫קפה. אני לא אוכלת ארוחת בוקר בדרך כלל.‬
‫אבל זאת הארוחה הכי טובה.‬
‫קרול. אולי זה לא מתאים לכולם.‬
‫חשבתי על נותני החסות שלנו. אני יכולה?‬
‫כמובן.‬
‫מאחר שאין לכם נותני חסות,‬ ‫נוכל ליצור סרטון שיווקי ולפרסם את האירוע.‬
‫אוכל לעשות את זה בשבילכם.‬
‫לא.‬ ‫-למה לא?‬
‫אין לנו נותני חסות‬ ‫כי אנחנו לא צריכים אותם.‬
‫אנחנו אוהבים את מה שאנחנו עושים.‬
‫בגלל זה אנחנו עושים זאת בחינם,‬ ‫ואנחנו לא רוצים שזה ישתנה.‬
‫בגלל זה אין מצלמות ואין תקשורת.‬
‫רק ניסיתי לעזור.‬
‫אני מעריך את זה. עוד שוקו חם?‬
‫יש לך שוקו?‬
‫למה? את רוצה?‬
‫לא.‬
‫טוב. אז מה לעשות היום?‬
‫טוב ששאלת. היום לפני הצהריים, ארצה מאוד‬
‫שלא תעשי שום דבר.‬
‫אז את רוצה שוקו חם?‬
‫- מה דעתך על זה בתור סיפור?‬ ‫שלח -‬
‫- לזולה‬ ‫מה דעתך על זה בתור סיפור? -‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫אני יכולה להסתכל שם?‬
‫לא.‬
‫אתה רעב?‬
‫יש לך צעצוע מיוחד?‬
‫לא?‬
‫אולי נצא?‬
‫פוזון! חכה! לא כל כך מהר!‬
‫פוזון! בבקשה!‬
‫אפשר לחזור הביתה?‬
‫בוא הנה.‬
‫אוי לא, חבר. שלא תחשוב אפילו…‬
‫ממש לא.‬
‫לא!‬
‫טוב, זה מסביר הרבה.‬
‫- להזדקן בכבוד ולהישאר יפה -‬
‫- הזמנה להתמחות באקדמיה לאמנויות יפות -‬
‫- קשישטוף: בואי למשרד שלנו‬ ‫בפינת בוזגו ומיסלס -‬
‫אני מבין איחור של חמש או עשר דקות, אבל…‬
‫זה מה שזה, ומה שיהיה, יהיה.‬
‫נו, תפסיק כבר…‬
‫זה המשרד שלכם?‬
‫כן. מוצא חן בעינייך? נחמד, לא?‬
‫נחמד.‬
‫יין, יקירתי? אנחנו שותים יין.‬
‫לא, מוקדם מדי בשבילי.‬
‫אנחנו מצפים לאורח. הוא מאחר.‬
‫הנה הוא. שלום, פרופסור.‬ ‫-שלום.‬
‫מה שלום האמנות שלך, קשישטוף?‬
‫יכול להיות טוב יותר.‬
‫אל תוותר.‬
‫אני תמיד אומר שאסור לוותר.‬
‫גברתי, מדובר בנושא רציני ביותר.‬ ‫עלינו לגשת ישר לעניין.‬
‫יין אדום, בבקשה.‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫חשבתי על זה כל הלילה.‬
‫עלינו להחליט איזה קריטריון להחיל‬ ‫על התחש הארנבי.‬
‫מה?‬
‫לא נוכל להתעלם מהזנבות.‬
‫אני יודע שזה שנוי במחלוקת‬ ‫ומאוד לא קונבנציונלי,‬
‫אבל עלינו לכלול את הזנב.‬
‫מדידת התחש היא עניין מסובך ועדין ביותר.‬
‫איזו מדידה?‬
‫הפרופסור הוא מומחה בעל שם‬ ‫בתחום הקינולוגיה.‬
‫נעים לי מאוד.‬
‫מגדה גרוט.‬
‫בדיוק נודע לי שהמרכז לבקרת מחלות‬ ‫הביע חששות מסוימים.‬
‫נציג שלהם אמור להגיע עוד מעט.‬
‫אז אין סיכוי שאגיע.‬
‫מגדה, לא אגיע בזמן לאסוף את קרול‬ ‫מבית הספר, אולי תוכלי…?‬
‫אתה רוצה שאלך עכשיו?‬ ‫-אסמס לך את הכתובת. תודה.‬
‫אני אחזור… עוד מעט.‬
‫טוב.‬
‫התחל!‬
‫עצור. אתה בחוץ.‬
‫שלוש, שתיים, אחת, התחל!‬
‫עצור.‬
‫תגיד שמות של חמש מפלצות יער מסוכנות.‬
‫אתה בחוץ.‬
‫התחל.‬
‫עוד פעם.‬
‫עצור.‬
‫מה כוחות העל הכי שווים?‬
‫בחייך. תן לו משהו קל יותר.‬ ‫הוא קטן מדי לסרטי גיבורי-על.‬
‫הוא רואה סרטי נסיכות עם אבא שלו.‬
‫אוזל לך הזמן.‬
‫תעופה.‬
‫מהירות-על.‬
‫עיני לייזר.‬
‫חוזק-על.‬
‫קריאת מחשבות.‬
‫הפעם… היית בסדר.‬
‫רק הפעם.‬
‫זה היה מגניב. איך ידעת?‬
‫בעבודה שלי…‬
‫כלומר, בעבודה הקודמת שלי,‬ ‫הייתי צריכה לדעת הרבה על סרטים וטלוויזיה.‬
‫אז השתמשתי בכוח העל שלי.‬
‫אז מי הילדה שחייכה אליך?‬
‫היא חייכה אליי? ראית את זה גם?‬ ‫-כן.‬
‫זאת טושה. יום אחד נגור ביחד.‬
‫את גם חושבת שאני צעיר מדי?‬
‫לא. אם אתה רוצה לעשות הכול בחיים,‬ ‫אתה צריך להתחיל לתכנן מוקדם. בוא נלך.‬
‫אבא אומר שאני צריך לחכות.‬ ‫שאי אפשר להאיץ בדברים כאלה.‬
‫אין פלא שהוא רווק.‬
‫אבא רווק כי אמא מתה כשנולדתי.‬
‫כלומר… אם הילדה הזו…‬ ‫-טושה.‬
‫טושה.‬
‫אם אתה באמת מחבב אותה, אז תדבר איתה.‬ ‫אל תחכה.‬
‫תעזרי לי?‬
‫אחשוב על זה.‬
‫בוא.‬
‫תיכנס.‬
‫במקרה הזה, נצטרך ייעוץ נוסף.‬
‫פקח הבריאות הגיע?‬ ‫-כרגע עזב.‬
‫שבי, ילדתי.‬
‫יש בעיות?‬ ‫-אין. הכול בסדר.‬
‫אין?‬ ‫-אין. זה טוב, לא?‬
‫טוב מאוד.‬
‫קשישטוף, תתרכז.‬ ‫-סליחה.‬
‫אני אדבר עם הפרופסורים גוז וגוזמן.‬
‫חשוב מאוד שניישב את עניין מדידת הזנבות.‬
‫גם אני חושב כך.‬
‫מה הוא עושה?‬ ‫-מופיע.‬
‫עכשיו? באמצע העבודה?‬
‫לא תזיק לנו הפסקה.‬
‫יין, בבקשה.‬ ‫-מיד.‬
‫תודה, פרופסור.‬
‫תודה. היה לי לעונג. להתראות.‬ ‫--להתראות.‬
‫איך היה בבי"ס?‬ ‫-בסדר.‬
‫"בסדר"?‬
‫שכחתי שלא שואלים מבוגרים את השאלה הזאת.‬
‫אפשר ללכת הביתה עכשיו? ‬
‫הביתה? השתגעת? היום יום שלישי.‬ ‫-מה קורה ביום שלישי?‬
‫יום שלישי הוא יום אב ובן.‬
‫אנחנו אוכלים זאפיקאנקי בכיכר נובי‬ ‫ואז מוות.‬
‫מה?‬
‫הקראת שירה.‬ ‫-מוות. רוצה לבוא?‬
‫אני בטוח שלמגדה יש תוכניות משלה, טלפון.‬
‫האמת שאין לי תוכניות.‬ ‫אבל… אשמח להצטרף אליכם בפעם הבאה.‬
‫בהחלט.‬
‫האחרון שמגיע אוכל בלי קטשופ.‬ ‫-אבא!‬
‫יקירתי, נסעת לשם כדי לקבל סיפור.‬
‫יש לי הרגשה שבסוף תארגני את המצעד בעצמך.‬
‫אתה מכיר אותי טוב.‬
‫מישהו חושד במשהו?‬
‫הכלב שלהם חושד. באמת. הוא מריח משהו.‬
‫אוי אלוהים.‬
‫מגדה?‬
‫אנאטול, הוא לא זז.‬
‫מה קורה?‬
‫פוזון לא זז. אני חושבת שהוא מת.‬
‫תפעילי את המצלמה.‬
‫זאת עווית שרירים.‬
‫הוא עמד על הרגליים האחוריות‬ ‫יותר מדי זמן. תעשי לו מסאז'.‬
‫אבל איך?‬
‫אני אראה לך. הכול יהיה בסדר.‬
‫תיגעי בו כאן. ליד עמוד השדרה.‬
‫אני לא יכולה.‬
‫את יכולה. תתרכזי. אין הרבה זמן.‬
‫אבל אני אכאיב לו.‬
‫קדימה, מגדה. כאן.‬
‫אני לא יכולה!‬
‫קדימה.‬
‫"פולין הצעירה" זה מוות.‬ ‫אני לא יכול לקחת לשם את טושה.‬
‫איזה מקום מתאים יותר לקחת אליו בת?‬ ‫אני מקשיב.‬
‫לסרט גיבורי-על.‬
‫עם תעופה, מהירות-על,‬ ‫עיני לייזר וקריאת מחשבות.‬
‫שניכם לא צעירים מדי בשביל זה?‬
‫מגדה! פוזון!‬
‫מגדה!‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫פוזון!‬
‫טוב, למען האמת, פוזון…‬
‫לקחתי אותו לטיול קודם, ו…‬
‫כן, ומה?‬
‫היה כיף.‬
‫אני שמח שהיה לכם כיף.‬
‫תראו מי כאן.‬
‫אבא מקלף לך את התפוחים?‬ ‫-ומקריא לך סיפורים על סוסי פוני?‬
‫אל תפריע לו, אחרת הקליפה של התפוח‬ ‫תיתקע לו בגרון.‬
‫ואת התפוח שלכם אכלתם?‬
‫אל תהיו נבזים‬ ‫רק כי אף אחד לא מכין לכם כריכים.‬
‫מה?‬
‫אדם, תגיד לה משהו.‬
‫אני כבר לא רעב.‬
‫טוב. בוא נלך.‬
‫שלום, מר קשישטוף.‬ ‫-שלום.‬
‫יש לי שזיפים טריים. מושלמים לפשטידה.‬
‫אפשר לנסות?‬
‫כמובן. הכול טבעי לגמרי.‬
‫איך אפשר לקנות בלי לטעום?‬ ‫-בדיוק.‬
‫נו?‬ ‫-דליקטס. אני אחזור.‬
‫הם טובים.‬
‫שלום, גברת יאנקה.‬
‫שלום, מר קשישטוף.‬ ‫-קילוגרם תפוחי אדמה, בבקשה.‬
‫חמש וחצי לקילו.‬
‫כאן זה עולה ארבע וחצי.‬
‫אבל שלי הכי טובים.‬
‫זה נכון.‬
‫אולי חמש?‬
‫איך שתרצי.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה. שיהיה לך יום יפה.‬
‫גם לכם.‬ ‫-שנלך?‬
‫את ישירה מאוד.‬
‫זה טוב או רע?‬
‫אני לא יודע. זה שונה.‬
‫זאת מחמאה משונה.‬
‫הייתי צריך להתחיל‬
‫עם גוון הערמונית בעינייך‬ ‫שמופיע בקרני שמש הבוקר.‬
‫אבל לא עשיתי זאת, כי לא כולם‬ ‫בעיר הזאת משוררים. נכון, גב' דורוטה?‬
‫לא כולם. מה אפשר לעשות?‬
‫אבל…‬ ‫-לא כולם.‬
‫אבל כולם אמנים, נכון?‬
‫חשבתי לי… לגבי פסלי המשתנות.‬ ‫אתה לא צריך להתבייש בזה.‬
‫ראית אותם בעצמך.‬
‫אז מה? כולם בוורשה מכירים אותם.‬
‫זה לא סוג התהילה שחיפשתי.‬
‫כל אחד חייב להתחיל איפה שהוא.‬
‫להיות היוצר של פסל ידוע זו התחלה לא רעה.‬
‫תקשיבי, מגדה. מאז שהגעת, זה היה…‬
‫כן?‬ ‫-איכשהו…‬
‫אני לא ממש יודע איך…‬ ‫-תמשיך.‬
‫האם…?‬
‫כן?‬ ‫-האם תרצי…‬
‫האם תרצי…‬
‫כן?‬
‫האם תרצי להיות אחראית על תאי הכלבים?‬
‫איזה תאים?‬
‫במצעד.‬ ‫-כן.‬
‫כן, במצעד. אטפל בזה מיד.‬
‫מעולה.‬ ‫-כן, מעולה.‬
‫כי אין אף אחד אחר…‬ ‫-אני יודעת. זה בסדר. זו לא בעיה.‬
‫חששתי לשאול.‬
‫נהדר. אז סגרנו.‬ ‫-כן.‬
‫אני אשחרר אותנו.‬
‫כן.‬ ‫-עכשיו.‬
‫מצטער. בוא הנה, פוזון.‬
‫התאים צריכים להיות בשני הצדדים.‬
‫זה תמיד היה ככה, יקירתי.‬
‫אבל לפי התוכנית החדשה…‬ ‫-זה תמיד היה ככה. זה בסדר.‬
‫זה יכול להיות טוב יותר.‬
‫מדז'ה. למה את מתערבת בכל דבר?‬
‫קשישו! חכי רגע.‬ ‫-כן?‬
‫תוכל לבוא לרגע, יקירי?‬
‫קשישו, מגדה מנסה לשנות‬ ‫את הדרך שאנחנו רגילים אליה.‬
‫הזרימה תהיה טובה יותר‬ ‫אם התאים יהיו משני הצדדים…‬
‫רואה?‬
‫יהיה מקום לעבור דרכו, ו…‬
‫ואף אחד לא יסתבך. ברצועה של כלב, למשל.‬
‫קריש.‬
‫כן. רבותיי. חצי מהתאים יהיו בצד השני.‬
‫מיכלה, אתה מוכן? תודה.‬
‫קשי…‬
‫ארצה. כלב טוב!‬
‫ויקטור, רציתי לשאול אותך.‬ ‫איך קרול מתמודד עם לחץ?‬
‫אני לא יודע, יקירתי.‬ ‫את שואלת שאלות מאוד מוזרות.‬
‫למה? הוא הופיע פעם על במה בפני קהל?‬
‫בהצגה לחג המולד או בתחרות דקלום שירה?‬
‫אני לא יודע. למה?‬
‫יש לי רעיון.‬
‫חכה רגע, בסדר?‬
‫הלו?‬
‫היי, מגדה, זאת אולה.‬ ‫רגע, אל תנתקי. זה בקשר לזולה.‬
‫מגדה, את בקרקוב, נכון?‬
‫זה קשור לסיפור. זולה נתנה לך אור ירוק.‬
‫את מכירה אותה. היא גאה מכדי להתקשר.‬ ‫אז אני מתקשרת אלייך.‬
‫מגדה, חזרת למשחק. ברכותיי!‬
‫מה לגבי טוד?‬
‫אנחנו לא יודעים.‬
‫הוא נמצא תחת השגחתם‬ ‫של המומחים הטובים ביותר. אל תדאגי.‬
‫מגדה, מאחר שאנחנו כבר מדברות,‬ ‫כל העניין עם דוויד…‬
‫בשנה שעברה לא השתמשת בסיכות, בגלל זה…‬
‫זה זז?‬ ‫כן.‬
‫תראה.‬
‫את מצלמת הכול.‬ ‫-לא.‬
‫את עיתונאית.‬
‫מעיתון בוורשה. צהובון.‬ ‫-לא.‬
‫מחפשת סקופ?‬ ‫-לא.‬
‫מה הולך כאן?‬
‫אל תדאג. אני אדבר עם אבא שלך. קשישטוף!‬
‫אבל אבא יודע הכול.‬
‫סליחה?‬ ‫-הוא רצה שמגדה תצלם הכול.‬
‫כן. איסוף מידע לשנה הבאה. לשימוש אישי.‬
‫אבא כל הזמן אומר כמה מגדה טובה בתכנון.‬
‫היא לא רוצה לפספס שום דבר.‬ ‫-כן.‬
‫רוצה לבוא לטייל איתנו?‬ ‫-בטח. איפה?‬
‫שם.‬ ‫-קדימה.‬
‫להתראות, ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫תודה.‬
‫בשביל מה את צריכה את זה?‬ ‫-זה שום דבר, באמת.‬
‫את עובדת בטלוויזיה.‬ ‫חיפשתי אותך כשהגשת בקשה.‬
‫את מישהי חשובה.‬
‫כבר לא. אבל אוכל לחזור להיות חשובה.‬
‫הסיפור הזה הוא ההזדמנות שלי.‬ ‫זה הדבר שהכי חשוב לי עכשיו.‬
‫כמו שטושה חשובה בשבילי?‬
‫כן.‬
‫לא אספר לאבא אם תעזרי לי עם טושה.‬
‫עשינו עסק.‬ ‫-עסק.‬
‫תגידי לי לאן הולכים?‬
‫אני יודעת מה תוכל לעשות‬ ‫כדי להרשים את החברה שלך.‬
‫היא לא החברה שלי.‬ ‫-בסדר, אבל היא תהיה.‬
‫אפשר לקבל פינוקים?‬
‫קחי.‬
‫תודה.‬
‫תעמוד שם.‬
‫תעשה ככה. ארצה.‬
‫כלב טוב.‬
‫תרפה מהרצועה.‬
‫תקרא לו.‬ ‫-פוזון, בוא הנה!‬
‫בוא, פוזון!‬
‫ארצה!‬
‫כלב טוב.‬
‫יופי. פוזון!‬
‫דבר!‬
‫קח.‬
‫תקרא לו.‬
‫בוא! פוזון!‬
‫תיתן הופעה מרשימה במצעד, וטושה תתאהב בך.‬
‫תזמין אותה.‬
‫מזה אני מפחד.‬
‫מה אתם עושים? פוזון.‬ ‫-אבא, אני הולך להופיע במצעד.‬
‫אתה רוצה לעזור לי עם הפתיחה?‬
‫לא, פוזון וקרול יופיעו יחד.‬
‫מה זה? התערבות כלשהי?‬ ‫-אני רוצה לנסות.‬
‫אתה לא צריך להוכיח שום דבר לאף אחד.‬
‫יהיו שם אנשים עם ניסיון של שנים,‬ ‫ואתה מאוד קטן…‬
‫תודה על האמונה בי.‬ ‫-פוזון יקשיב.‬
‫קרול יודע מה הוא עושה.‬
‫אני יודע?‬ ‫-יהיה נהדר. אתם תראו.‬
‫אבל הוא…‬ ‫-"אבל הוא" מה?‬
‫להתראות.‬ ‫-ביי.‬
‫איזה כלב חמוד.‬
‫קדימה. תעזוב את זה.‬
‫בינגו. תעזוב את זה. הוא יהרוס את זה.‬ ‫-תירגעי, גברתי.‬
‫בינגו!‬ ‫-אוי, לא.‬
‫אוי, לא.‬
‫מגדה?‬
‫על מה את עובדת? המצעד כמעט מוכן.‬
‫אני רק בודקת שוב.‬
‫מאוד מתאים לך.‬
‫את יכולה להשגיח על פוזון?‬ ‫אני לוקח את קרול לוויקטור.‬
‫הם הולכים להופעה, וקרול יישאר לישון אצלו.‬
‫ללילה אחד או לכל השבוע?‬
‫זו רק ארוחת בוקר ועוד כמה דברים.‬
‫ארוחת בוקר?‬
‫כן, למחר. אז?‬
‫אין בעיה.‬ ‫-תודה. קרול!‬
‫אפשר ללכת לבד?‬ ‫-לא, אי אפשר.‬
‫הכרית שלי!‬
‫מה?‬
‫הכרית שלו.‬
‫קרול, מהר! ויקטור לא יחכה לנצח.‬
‫אה, כן, הכרית.‬
‫קרול. לאט.‬
‫קרולקו. לאט, בבקשה.‬
‫אתה תיפול ותיפצע.‬
‫מגדה?‬
‫למה השארת את הדלת פתוחה?‬
‫מה?‬
‫פוזון!‬
‫איפה פוזון?‬
‫פוזון!‬ ‫-פוזון!‬
‫פוזון!‬
‫ראיתם כלב תחש עם זקן קטן…‬
‫לא, מצטערים.‬
‫ביקשתי שתשגיחי עליו.‬ ‫-השגחתי.‬
‫למה לא סגרת את הדלת?‬ ‫-אתה זה שלא סגר.‬
‫איך את יכולה לקבל את כל האישורים ביום אחד‬ ‫אבל לאבד כלב בתוך עשר דקות?‬
‫תניחי את הטלפון. תעזרי לי.‬ ‫-אני מעלה הודעות בפורומים.‬
‫פורומים-שמורומים!‬
‫חכה!‬ ‫-פוזון!‬
‫פוזון!‬
‫האם קיבלת?‬
‫חיובי. תאונת דרכים עם כלב, ברחוב ריימונט.‬
‫סליחה?‬ ‫-להתקשר לאמבולנס או לווטרינר?‬
‫איפה?‬
‫ברחוב ריימונט.‬
‫אדון אלברט. שוב?‬
‫אני מכיר אותך?‬
‫מגדה, תנשמי. שבי.‬
‫מה קורה?‬
‫אני מפחדת מכלבים.‬
‫ממתי?‬
‫מאז ומתמיד.‬
‫כשהייתי קטנה, כלב תחש נשך אותי‬ ‫מול ילדים אחרים, והם צחקו.‬
‫מאז, אני תמיד מרגישה‬ ‫שכלבים רוצים לפגוע בי.‬
‫אבל נראה שאני זו שפוגעת בהם.‬
‫את לא. זו הייתה תאונה.‬
‫הרגתי אחד. או כמעט הרגתי, מי יודע?‬
‫ועכשיו פוזון. אני מצטערת.‬
‫אני חושב שאת מעמיסה יותר מדי על עצמך.‬
‫זו מי שאני.‬
‫תירוץ גרוע. אני אב יחיד.‬
‫אם הייתי חי כמוך, כבר הייתי משתגע.‬
‫אז מה אני אמורה לעשות?‬
‫לפעמים צריך להשלים עם מה שקורה‬ ‫ולא להילחם בזה.‬
‫את לא יכולה לשלוט בכול.‬
‫וזה מספיק?‬
‫למרבה הצער, לא.‬
‫את צריכה לקפוץ לנהר מגשר דבניקי,‬
‫למצוא את החרב, ולהרוג את הדרקון.‬
‫מאחורי הדרקון יש תיבת אוצר מוזהבת‬ ‫שבה נמצאים כל הפתרונות לבעיות שלך.‬
‫בסדר. תשכח מכל מה שאמרתי.‬ ‫אני צריך שתהיי… פרואקטיבית.‬
‫צריך למצוא את פוזון.‬
‫"יש כלב תחש תועה בפארק יורדן." שנלך?‬
‫זה פארק יורדן.‬
‫פוזון!‬
‫ראיתם במקרה כלב תחש…?‬ ‫-לא, מצטער.‬
‫פוזון!‬
‫פוזון מתוק שלי. מה קרה?‬
‫לאן הלכת? אלוהים!‬
‫איפה היית, פוזון?‬
‫אין לך מה לפחד.‬
‫קדימה. אל תפחדי.‬
‫פוזון, שנראה למגדה את המקום המיוחד?‬
‫בוא.‬
‫הכלב שלי יהיה נקי עכשיו.‬ ‫מי היה מלוכלך ועכשיו הוא נקי?‬
‫זהירות!‬
‫אז הוא אוהב לשחות? הוא לא יטבע, נכון?‬
‫אין סיכוי. הוא פשוט נכנס ויוצא.‬
‫נרטבת פה.‬
‫- פקח עירוני -‬
‫אתם לא רואים את השלט?‬
‫לא עשינו שום דבר לא בסדר.‬
‫רחמנות על הכלב.‬
‫יודעים כמה דוחות חילקתי על יריקות במים‬ ‫ודברים אחרים?‬
‫תעזבי את זה.‬ ‫-אבל בשלט רואים בן אדם, לא כלב. כן?‬
‫איסור זה איסור. לא קבעתי את החוקים.‬
‫אנחנו ממש מצטערים. לא שמנו לב.‬ ‫תכתוב את הדוח או מה שלא יהיה, ו…‬
‫אני אוציא את הכלב, ונלך.‬
‫ששש. אני מבקש.‬ ‫-אין סיכוי. אנחנו לא משלמים.‬
‫אז את מעדיפה לבוא איתי?‬
‫פוזון!‬
‫אתה יודע שלא היית צריך לשלם, נכון?‬
‫אני מנסה להימנע מצרות.‬
‫חשבתי על מה שאמרת.‬
‫אני מניח שהפסל שלי‬ ‫הוא לא התחלה כזאת גרועה.‬
‫כמובן שלא.‬
‫אבל אם תשתתף בתחרויות בעתיד,‬
‫קודם תקרא היטב את תנאי ההשתתפות.‬
‫לא היה לי זמן.‬
‫מישהו המליץ עליי, וניגשתי ישר לעבודה.‬
‫לא הבנתי…‬
‫טוב, בפעם הבאה אקרא עבורך‬ ‫את תנאי ההשתתפות.‬
‫כלומר, אם נמשיך להתראות, כמובן.‬ ‫-כמובן.‬
‫כי… אני ממש טובה בחוזים.‬ ‫-אני בטוח.‬
‫קיבלתי התמחות בווינה.‬ ‫-בווינה.‬
‫מאיפה את יודעת?‬
‫וינה. עיר האמנים, המונרכיה הקיסרית.‬
‫ברכותיי. מתי אתה נוסע? למה אתה מחכה?‬
‫לסימן שאני עדיין יכול לעשות את זה,‬ ‫אני מניח.‬
‫יודע מה?‬
‫מישהו אמר לי פעם‬ ‫שאי אפשר לשלוט בכל דבר בחיים.‬
‫ש… אתה צריך להרפות לפעמים ולהפסיק להילחם.‬
‫הוא נשמע כמו אדם חכם.‬ ‫-אפשר לומר.‬
‫אני בטוח שהוא מקרקוב.‬
‫למרבה הצער, כן.‬
‫ליטוש אחרון.‬
‫את היוצרת השותפה של ברווז בנוסח קרקוב.‬
‫הוא יפהפה.‬ ‫-וכמעט מוכן.‬
‫אני כל כך רעבה.‬
‫יהיה מוכן בעוד פחות משלוש שעות.‬
‫יודעת מה הסוד של בישול משובח? סבלנות.‬
‫זה לא בשבילי.‬
‫יש לך מתכונים שלוקח 15 שניות להכין?‬
‫תסלחי לי.‬
‫לקח לך 15 שניות לבחור את זה.‬
‫מעולם לא ראיתי אותך כה סבלנית.‬
‫זאת המומחיות שלי.‬
‫בסדר.‬
‫לפעמים,‬
‫אבל רק לפעמים,‬
‫זה נחמד לא למהר.‬
‫את באמת אף פעם לא מאטה?‬
‫אף פעם לא השתתפת ב…‬ ‫שיעור יוגה ביער בלי טלפונים?‬
‫חשבתי ש"תנועת ההאטה" פופולרית בוורשה.‬
‫איכשהו אף פעם לא הייתה לי הזדמנות.‬
‫במקרה הזה,‬ ‫אני רוצה להזמין אותך לקורס מזורז.‬
‫מה? לא.‬
‫את יושבת על המרפסת. את לוגמת יין.‬
‫את מביטה על קרקוב.‬
‫אתה צוחק עליי, אבל…‬ ‫העבודה שלי היא באמת כל החיים שלי.‬
‫אין לי שום דבר אחר.‬
‫אם אין לי מטרה כלשהי, אז…‬
‫אני מרגישה כאילו שאני לא קיימת‬ ‫ו… שאיש לא צריך אותי.‬
‫אבל אתה צודק. לפעמים טוב‬ ‫להסתכל על דברים מנקודת מבט שונה.‬
‫בואי איתי.‬
‫בואי. אל תפחדי.‬
‫זה גמור?‬
‫כן.‬
‫אני…‬
‫אני חושב.‬
‫למה?‬
‫אפשר?‬
‫זהירות, זה כבד.‬
‫איך?‬ ‫-ככה.‬
‫זה מתאים.‬
‫- בואו ניחפז לאהוב -‬
‫ידעתי.‬
‫סיימתי להיום.‬
‫מה זאת אומרת, זיגמונט?‬
‫אתה זורח. יש סביבך הילה.‬
‫אתה מאוהב.‬
‫סליחה?‬
‫תקשיב. אנחנו יכולים להתווכח‬ ‫על רעיון האהבה עצמו.‬
‫אבל זה משהו שאתה לא יכול להסתיר.‬ ‫מה תכננת להיום?‬
‫אני צריך לתכנן משהו?‬
‫באהבה יש תמיד סוג של טירוף.‬
‫ובטירוף יש תמיד סוג של היגיון.‬
‫בגלל זה אני לא מאבד תקווה.‬
‫חכה. מה אני אמור לתכנן?‬
‫לפחות תקנה פרחים.‬
‫ואתה קורא לעצמך פסל.‬
‫היי, גובה דשא.‬ ‫-גובה דשא.‬
‫איך הייתה ארוחת הבוקר?‬
‫את אוהבת כלבים?‬
‫כן.‬ ‫-את עושה משהו ביום שבת?‬
‫מגדה!‬
‫את נראית נחמד.‬
‫כתונת לילה יפה.‬
‫תודה.‬
‫קרול רוצה להתאמן עוד.‬ ‫רק על זה הוא דיבר אתמול בלילה.‬
‫טוב, אני… אלך להתלבש.‬
‫מגדה.‬
‫את צריכה להיזהר.‬
‫הוא לא יצא לדייט המון זמן, והוא מחבב אותך.‬
‫אחרת נצטרך לנהל שיחה רצינית.‬
‫טוב. אני כבר חוזרת.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫שלום.‬
‫כן? תרצה משהו?‬
‫אני צריך זר.‬ ‫-כן. איזה סוג?‬
‫משהו…‬
‫בסגנון ורשה.‬
‫איזה סגנון?‬
‫פוזון!‬
‫תתרכז. עוד פעם.‬
‫פוזון!‬
‫פוזון! בוא הנה.‬
‫הוא קופץ עליך כי הוא שמח.‬
‫אם תפנה לו את הגב ותתעלם ממנו,‬ ‫יהיה לו קל יותר להירגע.‬
‫פוזון!‬
‫אין טעם.‬
‫למה?‬
‫כולם יסתכלו עליי. טושה תהיה שם.‬
‫הזמנת אותה?‬
‫ונו? אתה לחוץ?‬
‫לא, אבל אין סיכוי שאנצח.‬
‫עוד יש לך זמן. אהיה שם במופע כדי לעזור לך.‬
‫את מבטיחה?‬ ‫-אני מבטיחה.‬
‫אז מה? עוד פעם אחת?‬
‫אז קדימה, תקרא לו.‬
‫פוזון!‬
‫נהדר.‬
‫שלום.‬
‫שלום. אני רואה שאתה מזהה אותי.‬ ‫זה בסדר. אני כאן בעניין פרטי.‬
‫סליחה?‬ ‫-דוויד.‬
‫קשישטוף. אתה לכאן?‬
‫באתי למגדה.‬ ‫-בשביל מה?‬
‫ובכן, אני הארוס שלה.‬
‫כן.‬
‫אז תיכנס.‬
‫היא לא סיפרה לך עליי, אה?‬
‫כל כך מתאים לה, למדז'ה.‬
‫אשתך?‬
‫היא מתה.‬
‫אני מצטער.‬
‫מה אתה עושה כאן?‬ ‫-הייתי חייב לראות אותך, דובשנית.‬
‫אל תקרא לי "דובשנית".‬ ‫-קרול, בוא נלך.‬
‫לא, קשישטוף, חכה.‬ ‫-תודה, איש.‬
‫התגעגעתי אלייך.‬
‫איך מצאת אותי בכלל?‬
‫את יודעת שאני מכיר את הססמאות שלך.‬ ‫ראיתי את ההזמנה שלך, דובשנית.‬
‫אל תקרא לי ככה.‬
‫דירה נחמדה.‬
‫ממש.‬
‫שוב נחלת הצלחה, מדז'ה.‬
‫כולם בעבודה מדברים עלייך.‬ ‫אפילו זולה. היא לא מפסיקה…‬
‫לדבר עלייך,‬ ‫ואני לא יכול להפסיק לחשוב עלייך.‬
‫עשיתי דבר מטופש.‬
‫בואי נשכח מזה.‬
‫זה בשבילך.‬
‫נבהלתי.‬
‫נבהלתי בגלל הרגשות שלי כלפיי… כלפייך.‬
‫לא ידעתי אם אוכל להצליח לבדי בטלוויזיה.‬
‫את… את תמיד גיבית אותי, מדז'ה.‬
‫אני אבוד בלעדייך.‬
‫אמרת שאין מקום בשבילי בלו"ז שלך.‬
‫עכשיו יש.‬
‫כלומר…‬
‫תמיד היה לך מקום.‬ ‫אל תוותרי עליי כל כך בקלות, דובשנית.‬
‫טוב.‬
‫תקשיב, דוויד.‬
‫אני לא רוצה להיות איתך.‬ ‫אני לא אוהבת כלום בך.‬
‫תחזור לוורשה ולחיים שלך‬ ‫שאין בהם מקום לאף אחד מלבד לעצמך.‬
‫דובשנית, בחייך.‬
‫לך. ואל תקרא לי "דובשנית". מספיק.‬
‫את בטוחה?‬
‫אוקיי.‬
‫זה אתה?‬
‫כן.‬
‫אתה נראה טוב יותר במציאות.‬
‫בוא אזמין אותך לתה, אני עומדת על כך.‬
‫נוכל לעזור זה לזה.‬
‫צפיתי בתוכנית האחרונה שלך. התחפשת לאישה ו…‬
‫תענה.‬
‫רוצה לצאת לטיול?‬
‫זה בסדר.‬
‫בוא.‬
‫שם.‬
‫איך זה שיש לך את המפתחות?‬
‫אתה אף פעם לא משקה את הצמחים של השכן שלך?‬ ‫-לא.‬
‫- מגרוט‬ ‫כניסה -‬
‫- שלח לכונן חיצוני -‬
‫- מעתיק -‬
‫נו?‬
‫את האמת?‬
‫אבא, אני יכול?‬
‫בטח.‬ ‫-יש!‬
‫תראה מי מתקשרת.‬
‫כדאי שהוא יענה.‬
‫אני הייתי חושב על זה.‬
‫קרול!‬
‫היא תנתק עוד מעט. כדאי שהוא יענה.‬
‫אתה לא חושב בהיגיון.‬
‫הבחורה שיקרה לו.‬ ‫כלומר, היא יכולה לשקר לו שוב.‬
‫אנחנו לא מכירים את כל הנסיבות,‬
‫כי מישהו פחד לענות לטלפון.‬
‫אפילו אפיקורוס אמר‬ ‫שהאושר הוא רק היעדר הכאב.‬
‫היעדר הכאב, לא סתם הערצה…‬
‫הערצה עיוורת?‬ ‫מה לגבי פילוסופיית התקווה שלך?‬
‫הוא צריך להימנע מהכאב בכל מחיר.‬
‫"זה מה שברצונך להיות?‬ ‫יצור ללא פנים, ללא מוח, ללא לב?‬
‫ברצונך לחוות מוות לפני המוות?"‬
‫תפסיק עם הבוקובסקי שלך או שאני אתרגז ממש.‬
‫אתם מתנהגים כמו ילדים קטנים.‬
‫אני מצטער.‬
‫טוב. אז בסדר.‬
‫תקשיב, שום דבר מזה לא משנה.‬
‫אנחנו יודעים שאתה מחבב את מגדה‬ ‫ואתה צריך להילחם עליה.‬
‫מסכים. אתה צריך להתאמץ‬ ‫כמו שאני מתאמץ עם טושה.‬
‫אולי אם היא הייתה פנויה.‬
‫זה מה שזה, ומה שיהיה, יהיה.‬
‫פילוסופיית "ההאטה" שלך נחמדה וכל זה,‬
‫אבל במקרה הזה, היא ממש לא מועילה.‬
‫לך קל לומר.‬ ‫-לא נכון.‬
‫יודע איך מערכות היחסים שלי מסתיימות?‬
‫אני ממש רוצה לפגוש גבר שיילחם עבורי.‬
‫אבל כשאני מסתכל עליך,‬ ‫אני מבין שגברים כאלה לא קיימים.‬
‫אם אתה לא רוצה להילחם עליה בשביל עצמך,‬ ‫אז תחשוב על קרול.‬
‫הוא ממש מחבב אותה וממש זקוק לה.‬
‫כן.‬
‫אבא, אני בטוח שהיו לה הסיבות שלה.‬
‫אתה מכיר אותה.‬
‫איך אתה יודע?‬ ‫ אירנה, אם זה אחד הטריקים שלך…‬
‫שקט. בואו איתי לרגע.‬
‫קרולקו, בוא.‬
‫"הקומה ה-30",‬ ‫תוכנית הבוקר המובילה של ורשה.‬
‫נוף יפהפה, אנשים יפהפיים, סיפורים יפהפיים.‬
‫חיים יפהפיים, אבל לא תמיד פשוטים.‬ ‫אלייך, אולה.‬
‫תודה, דוויד.‬
‫היום יש לנו סיפור מיוחד מקרקוב.‬
‫מה קורה בעיר היפהפייה הזו?‬
‫קרקוב, עיר הכעכים.‬
‫המלכים.‬
‫השליטים, הבייגלים, האמנים‬ ‫והדרקון של ואוול.‬
‫ממש כאן, בעיר האוניברסיטאית הזו,‬ ‫ביתו של קברט "המרתף",‬
‫נערך מדי שנה מצעד כלבי התחש.‬
‫למרות שהמילה "נערך" היא מעט מוגזמת.‬
‫מארגני המצעד שמו להם למטרה‬
‫לבחון את סיבולת המשתתפים.‬
‫אם כלבי התחש היו מארגנים את המצעד בעצמם,‬ ‫הם היו עושים עבודה טובה יותר.‬
‫…לכלול את הזנב.‬
‫תושבים בקרקוב מספרים שהמארגנים‬
‫עברו בדיקות גופניות‬ ‫אבל דילגו על בדיקות האיי-קיו.‬
‫מצעד התחש?‬ ‫-יותר כמו "מצעד מהפח אל הפחת".‬
‫חיות מסכנות. צריך לאסור על זה.‬
‫זה לא היה אמור להיראות ככה.‬ ‫-לא? אז איך?‬
‫אנחנו מקשיבים.‬
‫תגידי עכשיו שאת לא עיתונאית,‬ ‫ושלא צילמת את זה?‬
‫צילמתי את זה, אבל…‬ ‫-חשבתי שחיבבת אותנו.‬
‫אני מחבבת אתכם מאוד.‬
‫אם את מחבבת אותנו,‬ ‫תארזי את הדברים שלך ותחזרי לוורשה.‬
‫בואו נסיים את ארוחת הבוקר.‬ ‫את רוצה לקחת משהו לדרך?‬
‫קשישטוף!‬
‫אבא לא אוכל. זה בסדר, נשאר לנו יותר.‬
‫- זולה:‬ ‫מחר בחדר הישיבות ב-9:00 -‬
‫- הודעה חדשה -‬
‫- לקשישטוף:‬ ‫נושא: וידאו -‬
‫- ככה זה היה אמור להיראות. -‬
‫- קובץ וידאו מצורף -‬
‫- שלח -‬
‫בוא הנה.‬
‫הלו? ערב טוב, פרופסור. זה אני.‬ ‫מצטער על השעה המאוחרת.‬
‫כן. החלטתי.‬
‫תודה, לילה טוב.‬
‫פוזון.‬
‫זה היה בשביל שנינו. מה עכשיו?‬
‫היה טעים, לפחות? בוא הנה.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫כולם מדברים עלייך.‬
‫חכי רגע. את נראית שונה.‬
‫משהו בך השתנה.‬
‫כן. הרבה.‬
‫בבקשה.‬
‫קדימה, חבר'ה.‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬
‫ויקטור, בחייך. מה זה המוזיקה הזאת?‬
‫זה היה טוב. עוד אחד, בבקשה.‬
‫בסדר.‬
‫אל תדאג. זה יהיה בסדר.‬
‫פוזון.‬
‫אז…‬
‫בוא.‬
‫פוזון.‬
‫למה אתה מתחבא?‬ ‫-דוד, אני לא יכול.‬
‫מה זאת אומרת? אני בטוח שיהיה בסדר.‬
‫עוד מעט תורי. אני אפרוש.‬ ‫אף אחד לא ישים לב.‬
‫לא, מאוחר מדי לזה.‬
‫פשוט…‬
‫הכול יהיה בסדר.‬ ‫אנחנו רק צריכים עוד זמן. אוקיי?‬
‫פוזון!‬
‫הנה את. נהדר, שבי.‬ ‫-שלום.‬
‫צוות יקר, הפריט הראשון על סדר היום.‬
‫הסיפור על ההכנות‬ ‫למצעד כלבי התחש היה פשוט פנטסטי.‬
‫אחוזי הצפייה וכניסות לערוצי המדיה החברתית‬ ‫כמעט והוכפלו.‬
‫דוויד.‬ ‫-תודה.‬
‫קח את הדברים שלך. אתה לא עובד כאן יותר.‬ ‫-סליחה?‬
‫אתה לא צילמת את זה. כולנו יודעים.‬ ‫-אבל…‬
‫שלום.‬ ‫-אבל…‬
‫אוקיי.‬
‫פריט שני… מגדה.‬
‫עבודה נהדרת. נסעת לשם לבדך,‬ ‫ללא תמיכה, והצלחת.‬
‫נתתי לרגשות שלי לגבור עליי.‬
‫את האדם המתאים ביותר לתפקיד הזה.‬
‫קיבלת את העבודה שלך בחזרה. בליין-אפ הבא‬ ‫נכריז על כך שאת המחליפה שלי.‬
‫סליחה.‬
‫טוד יצא מזה, אז אל תדאגי. הוא בסדר.‬
‫כדי לעזור לו להחלים, שלחתי אותו‬ ‫לאתר נופש לכלבים בדרום הרי טירול.‬
‫תעני. זה בסדר.‬
‫מגדה? את שומעת אותי?‬
‫ויקטור, תרים את הקול.‬
‫אני לא יכול יותר מזה. יש כאן המון אנשים.‬
‫זה לגבי קרול. הוא רוצה לפרוש מהתחרות.‬
‫מה?‬
‫ניסיתי לעזור לו, אבל רק החמרתי את המצב.‬
‫הוא אומר שהוא לא מסוגל לעשות את זה‬ ‫ושאין טעם.‬
‫אפילו פוזון מתנהג מוזר.‬ ‫הוא לא מקשיב לאף אחד.‬
‫ניסית…‬
‫תקשיבי לי. הנקודה היא‬
‫שאת צריכה להיות כאן. את!‬
‫ויש עוד עניין רציני ביותר.‬
‫מגדה, את חוזרת?‬
‫תקשיבי.‬
‫קשישטוף עוזב את קרקוב הלילה.‬
‫כולנו מחכים.‬
‫הלו? את שומעת אותי?‬
‫אוקיי.‬
‫אין צורך. אני מתפטרת.‬
‫סליחה?‬
‫בהצלחה.‬
‫הנה הוא.‬
‫בונג'ורנו, יקירתי.‬
‫איפה השרפה?‬
‫קשישטוף נוסע לווינה אחרי המצעד.‬ ‫אנחנו חייבים למהר.‬
‫- מצעד כלבי התחש -‬
‫- קרקוב‬ ‫100 ק"מ -‬
‫מאחוריי הקימו במה לידידנו הקטנים.‬
‫זה סימן שאנחנו לקראת הסוף.‬ ‫בקרוב נדע את התוצאות. הפרס…‬
‫לפני שנכריז על התוצאות,‬ ‫עוד הפסקה מוזיקלית קצרה.‬
‫גבירותיי ורבותיי!‬
‫לפני שנסיים, עוד אטרקציה מקומית אחת.‬
‫קבלו את קרול ופוזון!‬
‫קרול ופוזון, עלו לבמה!‬
‫קדימה.‬
‫קרול?‬
‫תן לו להופיע.‬
‫קפוץ.‬
‫פוזון, בוא.‬
‫נו? זה מספיק השפלה? אני מוריד אותו מהבמה.‬
‫קרול נלחם על מה שהוא רוצה. אל תהרוס לו.‬
‫ארצה.‬
‫קרול.‬
‫ארצה.‬
‫יופי.‬
‫הבטחתי לך שאהיה כאן.‬ ‫-אני יודע.‬
‫בוא, פוזון.‬
‫דבר!‬
‫כפה!‬
‫פוזון.‬
‫טה-דה!‬
‫הופעה טובה. זה הכלב שלך?‬ ‫-כן. זה פוזון.‬
‫זאת טובה. תוכל ללמד אותי כמה טריקים?‬
‫נקבע בבית הספר?‬
‫ברגע שאחזור. אני צריך לנסוע לכמה זמן.‬
‫זה בסדר, אני אחכה.‬
‫זה היה סופר-היפר-אקסטרה מקצועי.‬
‫מגדה צדקה. זה לא היה כל כך קשה.‬
‫היית מדהים. ברכותיי.‬
‫אני גאה בך מאוד, ואני מצטער שפקפקתי בך.‬
‫אולי תוכל להציג אותי עכשיו?‬ ‫-אבא!‬
‫אני טושה. שלום.‬
‫קשישטוף, האבא. וזה ויקטור.‬
‫שלום. טושה.‬ ‫-שלום, עלמתי.‬
‫לא האבא.‬
‫אז קבענו.‬
‫בואי, טובה.‬
‫"קבענו"?‬
‫בראבו.‬
‫זה היה נפלא.‬
‫ויקטור.‬
‫צדקת. תודה.‬
‫יש לנו רכבת לתפוס. בוא.‬
‫אנאטול?‬
‫כן.‬ ‫-שלום.‬
‫אני ויקטור.‬ ‫-מה המצב?‬
‫מגדה אמרה לי לדאוג לך.‬
‫אה, מגניב.‬
‫באמת?‬
‫יש לי הופעה בקז'ימייז'. רוצה לבוא?‬ ‫הקראת שירה בליווי מוזיקה.‬
‫תיקח איתך את הגיטרה החשמלית?‬
‫חכה.‬
‫התנהגתי כמו אידיוטית.‬
‫כלומר, התנהגתי כמו שאני תמיד מתנהגת.‬
‫אבל מאז שבאתי הנה, הכול השתנה.‬
‫ו…‬
‫עד עכשיו, החיים שלי היו באמת מהירים מדי.‬
‫ו… די ריקים…‬
‫בלעדיך.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אל תלך.‬
‫תרצי לבוא איתנו? נבלה את סוף השבוע ביחד.‬
‫איזה סוף שבוע?‬
‫ויקטור אמר שאתה נוסע לשנה.‬
‫שנה?‬
‫זו ודאי הייתה התוכנית שלו מההתחלה.‬ ‫לא, אני נוסע רק לריאיון. בינתיים.‬
‫אחר כך נראה.‬
‫אז מה?‬
‫תבלי איתי את סוף השבוע?‬ ‫ו… כל סוף שבוע אחרי זה?‬
‫חשבתי שאתה אוהב לקחת דברים לאט.‬
‫לא תמיד.‬
‫תסתובב.‬
‫אנחנו צריכים ללכת.‬
‫איפה הדברים שלך?‬ ‫-זה כל מה שיש לי.‬
‫אז בואי.‬
‫נוכל להיכנס עם הכלב? נהדר.‬
‫תרגום כתוביות: ליאור הדר‬