Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
DOKUMENT NETFLIX
Jedna minuta!
Třicet sekund.
Pět, čtyři, tři, dva, jedna, teď.
JOHANNA NORDBLADOVÁ
Už od malička jsem vždycky byla ráda ve vodě.
HEINOLA, FINSKO
Když jsem byla malá, v našem městě byl pět metrů hluboký bazén.
Potápěla jsem se na dno bazénu
a sledovala, jak nade mnou plavou lidé.
Když se díváte na lidi zdola, vypadají jako nějaká zvířata.
Dosáhnete pocitu takového hlubokého klidu,
kdy necítíte nic špatného ani žádné podráždění.
Je to přirozený pocit dobra.
Díra v ledu je trochu jako brána
do krásného, tichého místa,
kde se zastavil čas.
Tam dole mám pocit, že jsem součástí přírody.
Někdo by si mohl myslet,
že zpanikaříte a začnete se drásat k hladině…
ale mé tělo se místo toho uklidní a tep se mi zpomalí.
Když se potápím, mám úplně uvolněnou mysl.
Není se čeho bát.
Chtěla jsem vědět, jak daleko zvládnu doplavat
na jeden nádech z jedné ledové díry do druhé.
Chtěla jsem pod ledem doplavat dál než kdokoli jiný.
Můj rekord, ženský světový rekord, je padesát metrů.
Jsou to už tři roky a nikdo ho zatím nezlomil,
ale já bych to zvládla dál.
Možná bych pokořila i mužský světový rekord 80 metrů.
Musíte si to rozdělit. Já to dělím na tři části,
což znamená, že mám tři fáze ponoru.
Je to, jako když jsem tě jako malou učila psát eseje.
Já jsem starší. Ona je ta mladší sestřička.
Říkali jsme jí opičko.
Pamatuju si, že vždycky dělala něco divného.
Vždy říká: „Holky zvládnou všechno, co zvládnou kluci.“
Když si řeknu: „Jsem holka. To bych dělat neměla.“
Ona na to: „Co? Jak to myslíš?
Prostě jdeme na to.“
Jízda na kajaku, na motorce, sjezd na kole.
A vždy to musí posunout ještě dál.
Takže nebylo překvapivé, když se něco pokazilo.
Spadla jsem při sjezdu na kole z kopce a škaredě si zlomila nohu.
Skoro mi začala hnít a museli provést fasciotomii.
To způsobilo vážnou neuralgii,
kvůli které jsem měla neustálé bolesti.
Bolest nervů přetrvávala i po třech letech.
Bylo to nesnesitelné.
Nemohla jsem vůbec spát
a doktoři mi nedokázali pomoct.
Myslela jsem, že se z té bolesti zblázním.
Pak jsem zaslechla o léčbě chladem.
Při léčbě je noha ponořená do ledové vody.
Zpočátku byla samotná léčba bolestivá.
Tak moc, že jsem u toho brečela.
Ale když jsem si začala na studenou vodu zvykat,
nepomáhala mi už jen se zraněním,
ale dosáhla jsem stavu hlubokého uvolnění celého těla.
A ten pocit může být vážně návykový.
Bolest se zmírnila, tak jsem ponořila i druhou nohu.
Nakonec jsem se ponořila do vody úplně.
To zranění mi otevřelo nový svět.
Pokud chci vytvořit nový rekord, budu muset na ponor intenzivně trénovat.
Kdybych nebyla připravená, mohl by být takový pokus velmi nebezpečný.
V nejhorším případě by studená voda mohla způsobit zástavu srdce.
Když se mi nepodaří včas vynořit, mohla bych ztratit vědomí.
Takže pod ledem nikdy netrénuji bez své sestry Eliny.
- V pořádku? - Jo.
Ve freedivingu jsou nejhorší chyby často duševní.
Když budu nervozní, nerozpoznám signály svého těla
a nebudu vědět, kdy se mám vrátit nad hladinu.
Takže jde i o mentální trénink.
To bylo tak ledové! Mám tu někde díru.
Někde mi to tady protéká.
- Kde je ta díra? - Tady.
Tenhle další ponor, osmdesát metrů v ledové vodě,
je vážně dlouhý.
Kdybych měla na vybranou, řekla bych: „Nedělej to.“
Ale už si to usmyslela.
Je to vzdělávací proces pro nás obě.
Protože se musím vypořádat se svými obavami
a Elina se musí v tu samou chvíli postavit zase těm svým.
Bojím se. Nechci, aby měla nějaké potíže.
Nechci, aby ztratila vědomí.
Někdy si říkám, co když se něco stane a pak…
pojedu domů sama a ona už tu nebude.
Mluvíme o tom nejhorším možném scénáři,
protože musíme vědět, jaký je.
Jsem na to nějak připravená.
Nechtěla bych to vidět, ale byla bych tam.
Byla byste radši, kdyby to nedělala?
Ne.
Ne, rozhodně si myslím, že by do toho měla jít.
Miluje to, co na to říct?
LEDEN 2020 OSM TÝDNŮ DO POKUSU O REKORD
Pro rekord se potápíte jen v plavkách, což představuje dvě velké výzvy.
Zvládnu zadržet dech na takovou dálku
a zároveň zůstat po celou dobu v ledové vodě v klidu?
Když je člověk v uvolněný, cítí chlad jako chlad.
I když je to intenzivní pocit, nebolí to.
Dobře.
Když uvolněný není, cítí chlad jako mráz.
Rozbolí mě hlava a bolest se rozšíří do mozku, takže nemůžu myslet.
Přestanu cítit obličej.
A bolest mi proniká kůží stále hlouběji.
Každý sval v mém těle se chce napnout.
Moje klouby se snaží chránit křečemi.
Jak se cítíš?
Jaký je to pocit?
Je to fakt studené!
Začnu se dusit.
Kůže mě štípe,
bolí a všude pálí.
Tak jo.
Ponor může trvat až tři minuty.
Jediná možnost je přijmout, že voda je studená.
V pořádku?
Jo. Čas?
Přes dvě minuty.
Mrznou mi prsty.
Johannin trénink jde dobře.
Ochladilo se, takže máme led,
ale je ho méně, než touhle dobou většinou bývá.
A to je znepokojivé, protože potřebujeme ledu mnohem víc,
abychom se v březnu pokusili o rekord.
Ale trénink jsme si s Johannou užily a…
Led s námi mluví.
Vždycky Johannu fotím.
Začaly jsme, když nám bylo deset.
Koupila jsem si první foťák a ona byla moje modelka.
Říkala jsem jí: „Pojďme něco nafotit, obleč si tohle
a můžeme tě trochu nalíčit.“
Většinou fotíme celkem umělecké fotky.
Protože ona je vlastně taková umělkyně a já jsem taky umělkyně,
takže to všechno tak smícháme dohromady.
Všechno, co je pro ni trénink,
je prý mnohem těžší než se plavat pod vodou přímou čarou.
- Dělalas ksichtík! - Já to věděla. Teď je to na fotce.
Ta je pěkná. Něco na ní je.
Máme děti a stejně jako ostatní musíme platit účty.
Obě pracujeme.
Abychom do tohohle mohly jít, musíme na to všechno myslet.
Kolik mi bylo, když jsem si zlomila první kost?
Pět? Tři?
Ve čtyřech…
Už když jsem byl malý,
vždycky dělala extrémní věci.
Moc se tím nestresuju ani se nebojím. Vždycky byla taková.
JOHANNIN SYN
Jsem rád, že mám za mámu ji a ne někoho, kdo by nedělal nic.
Bylo by super, kdyby ten rekord překonala,
ale doufám, že se jí nic nestane.
ÚNOR 2020 ČTYŘI TÝDNY DO POKUSU O REKORD
Ještě pět centimetrů ledu.
Když teplota klesne pod nulu, možná to ještě zmrzne.
Nemá smysl po tom zkoušet chodit, když je to tak tenké.
Jo, podívej, už se to probořilo.
Je tak tenký?
Nepanikařme.
Žijeme tu asi už šest let.
A nikdy nebyl led tak tenký.
Zkusím to.
Kolik tam máte ledu?
Pod deset centimetrů a je velmi pružný.
NA TELEFONU: KOORDINÁTOR POTÁPĚNÍ
- Kolik vody je na ledu? - Deset až dvanáct centimetrů.
- Jo. - To je hodně.
Je šance, že led bude, ale taky je možné, že nebude.
Dvě stě kilometrů severněji už mají 30 centimetrů.
- Jo. Takže musíme… - V nejhorším případě…
Jednou z možností je najít si na konci února jiné místo.
Vhodné by mohlo být jezero Valkia.
Alespoň je to krásné místo.
Příští čtyři týdny nám napoví, jak to bude.
- Jo. Budeme v kontaktu. - Jo.
- Jo.
- Ahoj. - Čau.
V tuhle roční dobu už tu většinou máme mráz, sníh a led.
Ale letos ne.
Letos jen prší.
Podle pravidel by měl být led tlustý nejméně 30 centimetrů.
Tolik tu nemáme.
Je to žalostné, máme tu jeden centimetr.
Obecně vzato to byl velmi zvláštní rok.
Je to velmi teplá zima. Tak teplou zimu si ani nepamatuju.
Samozřejmě, že pokus o rekord můžeme přesunout severněji,
ale teplejší klima neovlivní pouze můj pokus o rekord.
Mé problémy jsou bezvýznamné ve srovnání se stavem našeho prostředí.
Jelikož voda na jihu nezmrzla,
přesunuli jsme místo konání severněji.
Vybrali jsme si velmi čisté jezero v národním parku Hossa.
Nechci měnit místo.
Chci se ponořit tam, kde to znám.
Chci vědět, kolik kroků to mám k snídani,
pak do sauny a ze sauny k díře v ledu.
Chci vědět, kdy je ta poslední chvíle, co si musím obléct plavky.
JEZERO ÖLLÖRI, HOSSA, SEVER FINSKA
Pro ostatní je to jen změna místa.
Pro mě to mění všechno.
- Ahoj. - Zdravím.
Dobrý den!
Rád vás konečně poznávám.
- Viděl jsem tě na fotce. - Elina.
- Jo, Tapsa. Zdravím. - Ahoj.
Tohle je jezero Öllöri.
Jo.
Je to nádhera.
Krása.
Dostal jsem nákresy toho, co chcete.
- Jo. - Jo.
Já jsem Tapani Launonen.
Když pracujeme na zamrzlém jezeře a tak,
já se musím hlavně postarat se o bezpečí a udržet lidi naživu.
Takže se snažím ponoření pod vodu vyhnout.
Podle ledu a sněhu můžete poznat, jakou zimu jsme měli.
Na Finsko to byla nezvykle teplá zima.
Někteří říkají, že je to normální cyklus, ale já už si tím nejsem tak jistý.
Je to už tolik zim. Není to normální.
Tady vidíte pevný led.
To určuje datum, kdy jezero zamrzlo.
Takže pokud po tom chcete jet vozidlem,
tohle je ta oblast, na kterou se spoléháte.
Ale i tak je to nebezpečné, takže musíte přírodu neustále pozorovat,
jinak zemřete i na domácím hřišti,
na místě, kam chodíte už 56 let.
A jednoho rána se propadnete.
Neznám přesná čísla, ale…
kolik lidí ročně propadne ledem, ale je jich příliš hodně.
- Projdeme si to celé? - Podíváme se.
Odpočítejme odsud 81 metrů.
- Počítej ty. Půjdu za tebou. - Jedna.
Dva, tři, čtyři, pět.
Máš příliš dlouhé kroky!
Johanna se necítí moc dobře.
Má nějaké problémy s hrudníkem.
Nějakou infekci nebo tak něco.
S nemocí nechodíte ani do teplé vody.
Ve studené vodě je ještě důležitější, abyste byli v dobré kondici.
Třicet devět, čtyřicet.
- A ještě jeden. - Jo.
- Pro jistotu. - Jasně.
Jo. Jasně.
Tady.
- Tady. - Jo.
Osmdesát jedna.
- Osmdesát jedna metrů. - Jo.
Odsud to vypadá daleko, ale připadá ti to daleko?
Já nevím. Když si představíš, že tam je půlka.
Když bude led tlustý, můžu se od kraje odrazit.
To už je deset metrů a pak už budu skoro na konci!
Dneska to nevypadá daleko.
Ale až uvidíš v ledu ty díry, bude to vypadat daleko.
Chtěli jsme známé jezero, kde budeme znát každý detail.
- Jo. - Jo.
Ale tady to vypadá hezky.
Tahle místa jsou…
Když změníte místo…
Musím se podívat, jestli to není…
Produkční pauza.
Mohl by to být doktor.
Ano?
Dobře, protože mám zvláštní kašel.
Tak co to je?
Z čeho to může být?
Co myslíte? Mám panikařit, že umřu?
Tomu nerozumím.
Komu mám zavolat? Asi bych měla zajít na plicní, že?
Ano. Vážně tomu nerozumím.
Z krevního testu nic nezjistili.
A řekli mi, že v pátek půjdu za doktorkou
a ona naplánuje, co dál.
Nové místo je oproti původnímu plánu velká změna.
Můžu přijít a tu díru otestovat.
A ještě k tomu onemocnět?
Jo.
Jestli bude mít něco s hrudníkem, pak k žádnému ponoru nedojde.
Půjdeme za doktorkou a podle rentgenu uvidíme, ale mám obavy.
Na rentgenu bylo vidět ztmavnutí plic a doktorka nařídila další vyšetření.
Ztemnění může být způsobeno zánětem.
Naštěstí nejde o nic život ohrožujícího,
ale je potřeba další vyšetření.
Někdy se zdá, že jakmile se vyřeší jeden problém,
okamžitě se objeví další.
Vyřešili jsme problém s místem konání, ale pak se objevily zdravotní problémy.
Než jsme to mohli vyřešit, rozšířil se po celém světě větší problém.
Čína tvrdí, že počet lidí nakažených záhadným respiračním virem
se za víkend víc než ztrojnásobil.
Světová zdravotnická organizace ho pojmenovala „COVID-19“.
Veřejné akce, i ty sportovní, jsou zakázány
a školy a univerzity jsou zavřené, přičemž je všem doporučeno zůstat doma.
Všechno bylo zrušeno,
včetně mého pokusu o rekord.
BŘEZEN 2021 O ROK POZDĚJI
Co sis sbalila tentokrát?
- Všechno fotografické vybavení. - Úplně všechno?
Jo.
Myslela jsem, že bych mohla…
Byl to náročný rok a moje priority se teď úplně změnily.
Když je třeba řešit skutečné věci,
jako COVID a všechno ostatní, co se letos stalo.
Díky něčemu takovému si hodně uvědomíte, přivede vás to zpátky na zem
a připomene vám to, co je opravdu důležité.
Mám štěstí, že jsem dostala na ten pokus druhou šanci.
Loni jsem hodně trénovala a dost jsem si na ten rekord věřila.
Ale během pandemie COVID-19 byly plavecké bazény zavřené.
Takže mám upřímně pocit, že jsem netrénovala dost.
Na plicích mi naštěstí nenašli nic vážného
a doktorka mi dovolila v tréninku pokračovat.
Ale během zimního tréninku jsem si nedokázala ten chlad užít.
Nedokázala jsem se uvolnit. Nechtěla jsem trénovat.
Snažila jsem se si vzpomenout, jak mi studená voda navodila dobrý pocit,
ale nedokázala jsem si to vybavit.
Ale v tuhle chvíli nedává smysl to vzdávat.
Takže se musím zastavit a zamyslet se, proč chci ten rekord vlastně pokořit.
Když vidíte Johannu plavat, vypadá to tak jednoduše,
protože je velmi efektivní a rychlá plavkyně.
Ale když si chcete vzít nějaké vybavení
a následovat ji s kamerou, všechno je složitější.
Nemůžeme používat běžné potápěčské vybavení,
protože by zamrzlo.
Voda má asi dva stupně.
Máme na sobě velmi tlustý oblek, takže ten chlad tolik necítíme,
ale nejhorší je prst. To strašně bolí.
Rozhodli jsme se od toho prostředí jaksi odpoutat,
a to vyžaduje hodně vybavení i energie,
ale Johanna dělá to, že ten chlad přijme,
a díky tomu je všechno tak ryzí.
To je tak kouzelná noc.
Je to nádhera.
Před rokem jsem se chtěla podplavat 80 metrů,
s cokoli přes 50 metrů by byl nový ženský světový rekord.
Ale teď je nový ženský rekord 70 metrů
a neoficiální ponor měl i 102 metrů.
- To je dost daleko. - Hodně studené vody.
Lidé kolem mě se soustředí na tyhle nové rekordy a vzdálenosti.
Je snadné se zamyslet:
„Zvládla bych pokořit všechny ty nové rekordy?“
Ale na to ani na cíl 103 metrů se zaměřovat nemůžu.
Musím prostě plavat, jak nejlíp zvládnu.
Už dva roky to má v hlavě.
„Musím to uplavat.“
Je to pro ni děsivé.
Ale je to děsivé i pro mě.
Existuje důvod, proč nikdo tak daleko nedoplaval.
Vím, že když ji uvidím, jak podplave 82 metrů a bude pokračovat,
budu nervózní.
Upřímně už chci, aby byl konec.
Pojďme spát.
BŘEZEN 2021 DEN POKUSU O REKORD
Dobře, tady je dráha. První díra po 20 metrech.
Další je ve 40 metrech a pak v 60.
Sedmdesát jedna, 82, 93 a ve 103 bude poslední díra.
Jakmile se Johanna vynoří, všichni by měli zůstat zticha.
Do dvaceti sekund musí dát znamení, že je vše v pořádku.
Poté rozhodnu zvednutím karty.
- Dobře. A pak bude po všem. - Ano.
Jo.
Při vzdálenosti, kterou chce uplavat, bude podchlazená,
což znamená, že vaše normální tělesná teplota
klesne pod 35, 34 stupňů.
V tom nejhorším případě by mohla mít zástavu srdce.
ZDRAVOTNÍK
Pak ji musíme ošetřit v sanitce a co nejrychleji ji dostat do nemocnice.
Pět minut.
Jedna minuta.
Třicet sekund.
Deset.
Pět, čtyři, tři, dva, jedna, teď.
Dvacet metrů.
Čtyřicet metrů.
Padesát metrů.
Sedmdesát jedna.
Osmdesát dva.
Devadesát tři.
Sto tři!
Bílá karta.
Byla neuvěřitelná.
Ke konci jsem měl trochu pochyby,
protože plavala velmi pomalu.
Doufal jsem, že neztratí před koncem vědomí,
ale ten ponor byl bezchybný.
Je pro to jako stvořená.
Voda je nad ní, ona je uprostřed, je to nádhera.
Není co dodat. Je to nádhera.
Bylo to dlouhé.
Teď už se nikdy potápět nemusíš.
- To bylo naposled. - Elino!
Už nikdy. Už se nikdy nemusí potápět. Je konec.
Už se nebudu muset bát.
Tento rok mi připomněl, co je opravdu důležité.
Trávit čas se svými milovanými a dělat věci společně.
Kdybych v tomhle byla sama, nikdy bych neuspěla.
Nezáleží na tom, čí rekord jsem pokořila.
Dozvěděla jsem se něco nového a posunula své hranice,
které se pro mě stávají novou realitou.
To, že je něco náročné, neznamená, že se nemáme pokusit toho dosáhnout.
Jen tak se o sobě dozvíme něco nového.
Překlad titulků: Beata Krenželoková