Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Vanessa vždycky byla nejodvážnější z nás všech.
Měla kuráž.
Vždycky mi říkala, že pokud něco chci, musím za tím jít.
A teď se nevzdám, i přes to, co se Vanesse stalo.
Vojín Vanessa Guillénová
byla ve Fort Hood ohlášena jako pohřešovaná 22. dubna.
Tohle upoutalo moji pozornost hned od začátku.
Bylo na tom něco divného.
Chceme Vanessu dostat domů co nejefektivněji a nejrychleji.
Je vojačka na federální základně, což by mělo být
jedno z nejbezpečnějších míst na světě, ale zjevně není.
Na téhle základně se děly všechny ty věci, které byste v Americe
považovali za nemožné.
Tu rodinu převálcují.
Chci, aby Fort Hood zavřeli
a každého jednoho z nich prošetřili!
Její případ se dostal na titulní stránky po celé zemi.
Lidé chtějí vědět, kde je Vanessa Guillénová.
Hispánská kultura je spící obr.
A mám pocit, že ho Guillénovi právě probudili.
- Co chceme? - Spravedlnost!
- Kdy ji chceme? - Teď!
Moje dcera byla zázrak.
Bůh mi ji dal a ona tady měla svůj úkol.
V deseti letech mi řekla: „Až vyrostu, půjdu do armády.“
Řekla jsem jí, že to není pro ženy.
Řekla mi: „Nedramatizuj to, jednou budu muset odejít.
Vím, že to zvládnu.“
Myslela jsem, že je to jen dětská hra, že na to zapomene.
VANESSINA MATKA
A pak, mělo jí brzy být 18, když mi řekla v ložnici:
„Mami, pamatuješ, že jsem řekla, že buď budu vojačka, nebo astronautka?“
Dvě věci, buď bude astronautka a poletí na Měsíc, nebo vstoupí do armády.
Povídám, ať radši letí na Měsíc.
„Leť na Měsíc, dcerko.“
V 18 přišla domů a povídá, že už narukovala.
Dělej!
Vanessa byla na výcviku ve Fort Jackson.
- Raz, dva, tři. - Raz!
Raz, dva, tři…
Měli velmi přísný rozvrh.
Říkala mi, jak je to těžké.
Já na to: „To se vsadím.“
Ale byla velmi hrdá.
Psala dopisy.
„Moc se mi tu líbí, prostředí, všechno.
Jsem tu nejrychlejší žena, na sto procent.
Svojí M4 jsem trefila 31 ze 40 ran.“
Říkám: „Tak vidíš.“
Byla jsem na jejím zařazování.
Vyloženě zářila.
Tehdy mi řekla, že bude sloužit ve Fort Hood.
Byla jsem ráda, že bude blízko domova,
že ji neumístili do jiného státu nebo někam daleko.
Copak to tu máme?
Nech toho.
S Vanessou jsme byli kamarádi.
Pracovali jsme spolu.
Vídali jsme se denně v práci.
Opravovala střelné zbraně. V podstatě byla zbrojní mechanik.
Každý víkend jezdívala domů.
Ale pak
se všechno změnilo.
VANESSINA SESTRA
22. dubna 2020 měla Vanessa volno.
Armáda rozhodla, že nechá lidi doma,
protože tehdy se začal šířit covid.
Ale Vanessa dostala zprávu, že má přijít.
Nikdy se k tomu dni nechci vracet.
Vzpomínám si, že Mayra přišla z práce
a řekla mi,
že tuší, že se s Vanessou něco děje,
protože jí nebere telefon.
Její snoubenec Juan říkal to samé.
Byl jsem v práci
a v obědové pauze jsem jí poslal zprávu.
Myslel jsem, že ještě pracuje.
Ale přišlo mi to jako dlouhá doba.
KDE TEĎ JSI?
MÁM PAUZU NA OBĚD.
VYBIL SE TI MOBIL?
DEJ MI VĚDĚT.
CO NEJDŘÍV.
Zprávy nebyly označené jako doručené.
VANESSIN PŘÍTEL
Tak jsem zavolal Mayře, jestli s Vanessou mluvila.
Juan řekl, že má obavy. Já netušila, jak to mám říct rodičům.
„Pojď sem, mami.“ „Copak, zlato?“
„Nevšimla sis něčeho divného?
Vanessa neodpovídá na zprávy.“
Neodepsala mi. Nechápala jsem to.
Říkám: „Zavolej na základnu, ať nám ji dají k telefonu.
Hned!“
Zavolala jsem štábnímu seržantovi.
„Co se děje? Celý den se snažím spojit se sestrou
a ona mi nebere telefon.“
A on říká,
že ji od oběda nikdo neviděl, že o ní nic nevědí.
Ten den jsme měli jít na túru, jakmile skončí v práci.
Dopoledne mi napsala. Podle předpovědi mělo pršet.
Napsal jsem jí, že neprší.
Na to už neodpověděla.
Uběhlo hodně hodin.
Říkal jsem si, že to není normální.
Tak jsme s Landym šli do zbrojnice.
Nechala si tam klíče od auta, řidičák i peněženku.
To bylo… Vanessa by to tam takhle nenechala.
„Vy tam nemáte kamery, nic?“ Odpověděli, že ne.
Tehdy jsem si řekla,
že po telefonu nic nezjistím a že tam jedu.
Volám Juanovi a říkám mu, že ji jedu hledat.
Chtěl, abych ho vzala s sebou.
Nikdy v životě jsem se tak nebála,
jako té noci.
Cítila jsem, že se stalo něco fakt zlého.
CO NEJDŘÍV
HALÓ?
VANESSO. KÁMO. JÁ TĚ NAJDU. SLIBUJU.
Dojela jsem tam asi ve tři ráno.
Volala jsem seržantovi. Nebral mi to.
Tak jsem si šla sehnat hotel.
Celou noc jsem nespala.
Pořád jsem psala Mayře, co se děje.
Cítila jsem bezmoc.
Druhý den ráno jdu na základnu a něco se mi tam nezdálo.
Vešla jsem do kasáren
a první seržant sesedl z náklaďáku.
Zeptal se, o co jde. Já mu říkám, že to mi má říct on.
Že už to bude 24 hodin.
Nechtěli mi říct, kdo ji viděl naposledy
a všechno bylo dost pochybné.
Snažila jsem se uklidnit mámu.
Viděla jsem, jak je nervózní.
Řekla jsem: „Pro lásku Boží, pojďme.
Ty bestie moji holčičku hledat nebudou. Musím si ji najít sama.“
Jakmile jsem dorazila do Killeenu,
víte, co jsem řekla?
„Tady to páchne smrtí.
Páchne to tu smrtí. Tohle město je smrt.“
Moji rodiče nakonec museli přijet do Killeenu
a byli vyděšení, protože po Vanesse nebylo ani stopy
a kvůli jejich imigračnímu statusu je ani nevpustili na základnu.
Narodila jsem se na malém ranči Tierra Blanca
v Rio Grande ve státě Zacatecas v Mexiku.
Byli jsme všichni spolu a byla to jiná doba, velmi radostná.
Chodili jsme si hrát ven a pomáhat tatínkovi do hor.
Říkával mi „moje kozička“.
Říkal mi tak, protože jsem byla hubená.
„Moje kozičko, pojď ke mně.“ Malá kozička, ale silná.
Mého manžela od malička posílali do práce,
aby si vydělal peníze sám.
Po svatbě jsme přišli sem.
Usadili jsme se tady v Houstonu. Já jsem se věnovala domácnosti.
Moje malá Vanesska
byla vždycky bojovnice a vždycky se bila za své sny.
Byla výjimečná.
Zbožňovala fotbal.
Byla to její vášeň.
S Vanessou jsme se poznaly na střední, na fotbalovém hřišti.
SKVĚLÁ SEZÓNA
Měly jsme stejnou vášeň. I když jsem byla nováček,
milovala jsem sport jako ona.
Byla vždy velmi odhodlaná a pořád testovala svoje fyzické hranice.
I po těžkém tréninku
jste ji vždycky našli ve vzpěračské zóně.
Říkávala jsem jí: „Co tady děláš? Je čas jít domů.“
A ona: „Chceš se naučit vzpírat?“
Já na to, že třeba někdy jindy.
Soustředila se i na školu.
U oběda si nepovídala s kamarádkami.
Nasadila si sluchátka a dělala svou práci.
Ale potom s námi, když jsme něco dělaly spolu,
byla normální upovídaná holka.
Obvykle jsou holky buď sportovní, nebo dívčí typy. Ona byla obojí.
S Vanessou jsem se seznámil na oslavě patnáctin.
V roce 2014, tuším.
Byla velmi odvážná.
Nikoho se nebála.
Rád jsem ji rozesmíval. Pořád se smála.
Byla moc milá. Byla krásná.
Vždycky, když jsme se bavily o tom, kam chceme na vysokou,
říkala: „Já půjdu do armády, získám stipendium
a studovat půjdu odtamtud.“
Řekla bych, že v každé hispánské rodině, nemusí být nutně mexická,
když holka chce jít do armády, řeknou: „Tak to ani náhodou.“
Ale pro ni to bylo něco, co opravdu upřímně chtěla udělat.
Byla jsem na ni hrdá.
Je to velký krok, nastoupit do armády.
Ale máma si neustále dělala starosti.
Říkávala, že je to dost kruté místo.
A byla první, kdo si všiml, že s Vanessou něco není v pořádku
už po pár měsících služby ve Fort Hood.
Začala mít problémy se spaním.
Začala hubnout.
Říkávala mi, že armáda stojí za hovno
a že věci vůbec nejsou takové, jak se zdají.
CÍTÍM SE PRÁZDNÁ
AŤ UŽ ZŮSTANU NEBO ODEJDU
PŘIJDE TO OD TOHO, OD KOHO TO NEJMÍŇ ČEKÁŠ
Jednoho dne
mi říká: „Mami, na té základně se trápím.“
Ptala jsem se proč. Cítila jsem v srdci, že mi něco tají.
Předtím mi totiž řekla,
že docházelo k sexuálnímu obtěžování mladých žen a mužů, bez ohledu na pohlaví.
Řekla, že je to pravda, že lidé jsou sexuálně napadáni.
„V prosinci jsi mi říkala, že se to děje jiným dívkám, ne tobě.“
Řekla, že mi lhala, že ji někdo obtěžoval.
Byl to její nadřízený,
nějaký seržant.
Na základně Fort Hood funguje mafie.
Je to mafie. Není tam nic než zkaženost a zlo.
Vojenská základna Fort Hood v Killeenu v Texasu je nyní pod drobnohledem.
Výzvy k zahájení vyšetřování tohoto zařízení jsou stále hlasitější.
Fort Hood je obrovská základna.
Jedna z největších, kterou Spojené státy mají.
Je jako stát ve státě.
Různé základny mají různou pověst.
Fort Hood rozhodně nemá dobrou pověst.
Fort Hood patří k nejhorším americkým základnám,
co se týká počtu sexuálních útoků.
Měli tam dvě masové střelby.
Voják, který má údajně psychické problémy, zastřelil tři kolegy a 16 zranil.
Je to už druhý smrtící útok vojáka z Fort Hood
za posledních pět let.
Sloužil tam obhájce sexuálních napadení,
který působil jako pasák a prodával svoje vojáky.
Vojín Gregory McQueen
je obviněn z toho, že vojačky s finančními problémy
přiměl k sexu s jinými vojáky za úplatu.
Děly se tam hrozné věci.
Dva vojáci z Fort Hood jsou obviněni z pašování imigrantů přes hranice.
Spousta pohřešovaných vojáků, mnoho mrtvých vojáků.
Letos na této americké vojenské základně zahynulo 28 vojáků.
Vypadá to, že Fort Hood si zjevně vychovává ty nejhorší z nejhorších,
pokud jde o kulturu velení,
takový ten klub starých dobrých hochů.
Říkají tam tomu „skvělé místo“, ale ve skutečnosti
to je jednoznačně černá díra.
Pár týdnů po začátku pandemie
mě editor požádal,
abych prověřila tiskovou zprávu z Fort Hood
o Vanessině zmizení.
Vzpomínám si, že jsem šla na Facebook
abych našla její rodinu a přátele,
a okamžitě jsem objevila Mayru.
Zavolala jsem jí a ona mi vylíčila opravdu silnou scénu.
Seděla sama v hotelovém pokoji v Killeenu,
poslouchala, jak kolem létají helikoptéry,
a doufala, že hledají její sestru.
Chtěla odpovědi a požádala mě, abych Fort Hood kontaktovala
a zkusila zjistit něco, co jí zatím neřekli.
Moje komunikace s vojenskou policií byla…
doslova výsměch.
První seržant se ptal, jestli se podívám do jejího pokoje,
jestli tam něco nechybí.
Přemýšlela jsem o tom a říkala jsem si,
kdyby se to nedejbože mělo stát součástí vyšetřování,
neměl by mě tam pouštět, ale asi zvítězila moje zvědavost,
tak jsem řekla, že ano.
Pak jsem se ptala, kde má klíče, přístupovou kartu.
A on je měl v kapse. Byla jsem z toho dost zmatená.
Říkala jsem si, že to všechno mělo už být odevzdáno.
Pokud to je ta policie, které mám věřit, že najde moji sestru, tak je po všem.
Divize kriminálního vyšetřování americké armády, CID,
patřila k hlavním vyšetřovacím jednotkám,
které řešily zmizení Vanessy Guillénové.
Lidé, kteří byli v té době přiděleni k CID
měli asi tak tři roky zkušeností a neměli žádný odborný dohled.
Taky jich bylo velmi málo
a byli navíc zavaleni spoustou dalších případů.
Tyto všechny faktory dohromady
opravdu ztěžovaly vyšetřování.
Ještě ten den řekli, že musí sepsat policejní hlášení.
Tak jsme šli na stanici.
Začali předvolávat lidi, kteří ji mohli vidět,
každého, s kým ten den nebo den předtím byla v kontaktu.
Stáli tam a zírali na sebe. Snažila jsem si zapamatovat jejich tváře.
Jeden chlap
se na mě vyloženě podíval, zasmál se
a odešel.
Říkám Juanovi: „Viděls to?“ On řekl, že ano.
Začala jsem přemýšlet, kdo to byl.
Zjistila jsem, že to byl Robinson.
Když Guillénová zmizela, snažili jsme se zjistit,
kdo ji viděl poslední, a někdo řekl, že Robinson.
Byl zbrojíř a ona zbrojní mechanik.
Sehnali jsme si jeho číslo a zavolali jsme mu.
Řekl, že ji poslal na parkoviště.
Ptal jsem se, jestli něco říkala, než odešla. Prý ne.
A pak zavěsil.
Dal jsem Robinsonovo číslo CID
a oni řekli, že to prověří.
Vzbudila mě moje sestra s tím, jestli vím, že se Vanessa pohřešuje.
Byla jsem zmatená, tak mi řekla, ať se podívám na Mayřin Twitter.
Byla jsem v šoku. Vždyť je v armádě. Tam má být v bezpečí.
Ahoj, lidi.
Toto video natáčím, abych šířila povědomí o Vanessině zmizení…
Začali jsme publikovat na sítích.
Nejdřív jsem začala psát na svoje účty.
A pak jsem vytvořila facebookovou stránku s názvem „Nejděme Vanessu Guillénovou“.
TOTO JE POHŘEŠOVANÁ VOJAČKA VANESSA GUILLÉNOVÁ…
Lidi z mého města, kteří ji taky znali,
tu stránku začali sdílet.
Pomozte nám najít Vanessu. Potřebujeme ji.
Vanesso, potřebujeme tě zpátky doma.
Prosím, pomozte rodině ji najít. Každé sdílení se počítá.
Už je to sedm dní, co Vanessu viděli naposledy tady ve Fort Hood.
Připadalo mi to jako věčnost.
Mám pocit, jako by to bylo mnohem víc než týden.
Každých pár dní jsem volala do Fort Hood a ptala se na novinky
a vždycky se odvolali na tiskové zprávy.
Získat informace bylo opravdu těžké.
Taky absolutně neinformovali rodinu o průběhu pátrání.
Protože jsme byli frustrovaní, že nemáme žádné odpovědi,
rozhodli jsme se, že když nechtějí mluvit s námi,
budeme my mluvit s nimi.
Chceme odpovědi!
První květnový týden jsme začali protestovat před Fort Hood.
Kde je Vanessa?
Svolali jsme lidi na sociálních sítích. „Přijďte, přineste plakáty,
přineste fotky a vyžadujte, aby ji našli.“
Chceme Vanessu!
Každý pátek lidí přibývalo.
Vyráběli jsme transparenty.
Byla jsem tam a natáčela to.
„Jsme tady. Naše kamarádka se už týden, dva týdny pohřešuje.
Měla být na základně.“
- Co chceme? - Vanessu!
- Kdy ji chceme? - Teď!
Jen pohled na ten citát,
„skvělé místo,“
mě šíleně frustroval.
Chci spravedlnost a odpovědi.
Máte veškerou technologii. Máte všechny materiály.
Ale nemůžete najít moji sestru?
Vidět Lupe během těch protestů mi rvalo srdce,
ale podle mě to také bylo důležité,
aby lidé a média viděli, že se to opravdu děje.
Že tam 16letá holka pláče kvůli své sestře
a že se zdá, že nám nikdo nepomůže.
Kde je moje sestra? Oni vědí, kde je, a já chci, aby to řekli.
Potřebujeme odpovědi!
UŽ TO BRZY BUDE MĚSÍC
Jsou to čtyři týdny. Pokračujme, dokud mi nevrátí dceru.
V noci se objevil nový podnět k nalezení…
Vanessu Guillénovou naposledy viděli ve Fort…
Komunikace s důstojníky ve Fort Hood je omezená.
Postarali jsme se, aby ve Fort Hood viděli, co děláme
a že se nehodláme vzdát.
Chceme Vanessu!
Chceme odpovědi!
ČERVEN 2020 ŠEST TÝDNŮ HLEDÁNÍ
Opravdu jsem nevěděla,
na co mám ze zákona právo se ptát,
co mi říct můžou a co nemůžou.
Potřebovala jsem někoho, kdo bude upřímný a vyzná se v systému.
Tak jsem začala hledat vojenské právníky.
Nakonec mi někdo napsal, že no někom ví.
Mayra mi zavolala a řekla,
že jsem na to ta pravá, že mám s podobnými věcmi zkušenosti.
Vzala jsem to.
„Mám klienty na mnoha základnách,
nejen tady v zemi, po celém světě.
Mám zkušenosti s armádou.
Znám jejich jazyk.
Bude mi velkou ctí vám pomoct.“
Když jsem s ní mluvila, okamžitě jsem cítila pouto.
Řekla, že to udělá pro bono a že uvidíme, kam se dostaneme.
Dokázala dát věci do pohybu.
Nejdůležitější bylo Vanessu najít.
Viděla jsem, že armádě je to fuk. Chtěli tu rodinu převálcovat.
Řekla jsem, že zahájíme vlastní vyšetřování.
Oslovila jsem lidi, kteří pro mě mohli získat informace.
Dali jsme to toho všechno.
Protože z Fort Hood jsme odpovědi nedostávali,
obrátili jsme se na organizaci Equusearch, která se zabývá
hledáním pohřešovaných lidí.
A ti nám pomohli.
Texaský Equusearch prohledal několik oblastí v okolí Fort Hood
ve snaze najít cokoli, co by mohlo vést k Vanesse.
Armáda nebyla příliš ochotná je připustit k pátrání,
ale protože byli v centru pozornosti,
neměli jinou možnost.
Doufám,
že ten letáček uvidí ten správný člověk a rozhodne se nám zavolat.
Tim mi řekl: „Nemají mě rádi. Nic mi neřeknou.“
Říkám: „Nemají rádi nikoho, kdo tohle vyřeší.“
Chtěla jsem ji najít za každou cenu.
Ať to trvá sebedéle, prostě chci svou sestru.
Hledala jsem svou dceru všude,
jako plačící žena v moři slz.
V příkopech,
na kolejištích.
Modlila jsem se růženec. „Já ji najdu. Přísahám, že ji najdu.“
Přece se nepropadla do země. Najdu ji.
Nikdo z velení základny nás nekontaktoval, dokud se to nezačalo šířit.
Říkám: „No teda, po dvou měsících konečně máte zájem se vyjádřit?“
Dne 22. dubna Vanessa Guillénová, vojín první třídy 3. jízdního pluku,
vykonávala službu na pracovišti. Naposledy byla viděna kolem poledne.
Někdo tam venku má informace, které potřebujeme,
abychom dostali Vanessu domů.
Musíme Vanessu přivést zpět do naší armádní rodiny.
Členové armády a vojenská policie nyní provádějí rozsáhlé pátrání.
Vyšetřování řídí armádní velitelství pro kriminální vyšetřování.
Z detektivů z Fort Hood jsem šílela.
Neměla jsem trpělivost.
Celé noci jsem proplakala a vůbec jsem nespala.
Nespala, jen plakala. Chtěla jsem najít svoji dceru.
Máma považovala za důležité upozornit na to sexuální obtěžování,
ale v podstatě to ignorovali.
Jednou večer jsem nemohla spát, tak jsem přemýšlela,
jestli to mám sdílet.
Je to přece jenom armáda a říkala jsem si,
jestli z toho nebudu mít problém.
Rozhodla jsem se, že to zveřejním.
JAK MŮŽE NĚKDO ZMIZET ZE ZÁKLADNY A SERŽANT MŮŽE SEXUÁLNĚ OBTĚŽOVAT VOJÁKY?
PROČ TI VOJÁCI NEPROMLUVÍ? PROČ JSOU SEXUÁLNĚ OBTĚŽOVÁNI?
ŽÁDNÝ VOJÁK, AŤ UŽ MUŽ NEBO ŽENA, BY NEMĚL BÝT ZNEVAŽOVÁN.
Lupe mi jednou řekla: „Viděla jsi ten hashtag na Twitteru?“
A pak mi ukázala všechny ty příběhy.
Lidi se k mé sestře začali přirovnávat
na Facebooku, na Instagramu a všude.
Jeden důstojník přišel k nám domů a brutálně mě znásilnil.
Můj velitel si mě vzal pod svá křídla.
Vychoval si mě, aby mě mohl zneužívat.
Jde o mnohem víc než jen fyzický útok.
Pokud jsem nezabránila tomuhle, můžu se ještě někdy ochránit?
Pamatuju si, jak se ten hashtag objevil a všichni najednou explodovali.
Změnila jsem si profilovou fotku na sociálních sítích.
Dala jsem místo ní Vanessin obrázek a napsala jsem #JsemVanessaGuillénová.
Pamatuju si , jak jsem si říkala, že je jako my. Že tohle jsme my.
Mě napadli v roce 1992. Vanessa v roce 2020.
Právě teď, když spolu mluvíme, někdo někoho napadá.
Nějaký voják je obtěžován.
- Co chceme? - Spravedlnost!
- Kdy ji chceme? - Teď!
Všichni teď Guillénovým řekněte, že v tom nejsou sami!
Když jsme viděli lidi ze všech možných míst,
vzkřísilo to v nás malinkou naději, a ta pořád rostla a rostla.
- V Houstonu. - Není tu spravedlnost!
- V Austinu, San Antoniu. - Není tu spravedlnost!
V Kalifornii.
V Mexiku, odkud pocházejí mí rodiče, je spousta nástěnných maleb.
I na místech, jako je Egypt, byly letáky s nápisem „Jsem Vanessa Guillénová“.
A různé vojenské objekty po celém světě
se za rodinu postavily.
Živě z Fort Hood budeme přenášet tiskovou konferenci
ohledně zmizení Vanessy Guillénové. Pojďme si ji poslechnout.
Tento případ vyvolal mnoho otázek ohledně sexuálního napadení a způsobu,
jakým Fort Hood takové případy řeší. Co k tomu veřejnosti řeknete?
VELITEL FORT HOOD
Každé obvinění ze sexuálního napadení nebo obtěžování je obšírně prošetřeno,
bez ohledu na zdroj nebo na souvislosti,
ať už to souvisí se zmizením specialistky Guillénové nebo ne.
Bereme tato obvinění, a všechna ostatní obvinění, vážně.
Budeme se jim maximálně věnovat.
Je to nepřijatelné.
Na Vanessu v práci nedotíral jenom jeden člověk.
Oba jí říkali nevhodné věci
a oba ti lidé nás měli vést.
Měla obavy to nahlásit.
Nevěřila, že s tím někdo něco podnikne.
Dobrý den.
Nemáme žádné informace, přestože jsme vyslechli stovky lidí…
ZVLÁŠTNÍ AGENT CID
…a zahrnuli všechny známé a spolupracovníky slečny Guillénové.
Neexistuje žádné obvinění, že by byla sexuálně napadena
nebo obtěžována a každý náznak, že by mohlo jít o sexuální napadení,
byl prověřen, bez jakýchkoli věrohodných informací.
Z té tiskové konference mi vřela krev.
V podstatě říkali, že lhala.
Jak se opovažujete v celostátní televizi říct, že nebyla napadena?
To je pořádná drzost.
V tu dobu už věděli mnohem víc, než nám říkali.
Dnes jsme tam šli s množstvím otázek.
Pár odpovědí jsme získali, ale stále máme hodně otázek.
Nyní už použili termín „cizí zavinění“.
A sledují všechny dostupné stopy.
Neřeknou nám, koho vyšetřují a proč.
Chceme vědět, co se stalo, kdo koho kryje
a proč to kryjí.
Ten den byl velmi náročný.
Vím, že máma ten den nechtěla jít.
Nebyla na tom psychicky dobře.
Zaprvé chci poděkovat Bohu, že mě vytáhl z postele a dostal sem.
Trvalo jim dlouho, než mou dceru začali hledat.
Od začátku jsem je prosila, aby moji dceru hledali.
Nikdy to neudělali.
Proč teď začali hrát tohle divadlo, že mou dceru hledají? Proč teď?
Žádám spravedlnost a respekt ke mně a k mé dceři,
k vojačce, která narukovala do armády, aby chránila svou zemi a nás všechny.
Pokud se nedejbože najde mrtvá, nechám tuhle základnu zavřít!
Budeme dál pokračovat.
O pár dní později jsem měla narozeniny.
Teta se ptala, jestli jsem se dívala na telefon. Říkám, že ne.
Prý je tam něco ve zprávách.
Dnes ráno kolem 11:30 zde byly nalezeny lidské ostatky.
Oddělení šerifa z okresu Bell upozornilo FBI i CID, kteří přijeli…
Volal mi Tim Miller, zakladatel Equusearch.
Byl…
velmi otevřený…
a popsal mi jisté věci, které nemůžu říct.
Nemůžu je říct. Prostě mi nejdou z pusy.
Moje teta slyšela, že pláču, přišla ke mně a řekla mi:
„Tvoje máma tě tak nesmí vidět.“
Během pár minut jsem se musela vzpamatovat.
Musela jsem to všechno držet v sobě.
Než přišla policie, řekla jsem to mámě.
Řekla, že si musíme promluvit.
Ptala jsem se, jestli něco našli. Řekla mi, že ano.
Zeptala jsem se, co našli. Odpověděla: „Mami, buď silná, prosím.“
„Ano, budu silná.“ „Nevím, jak ti to říct, mami.“
„Řekni mi, dceruško. Jsem silná. Povídej.“ Řekla mi, že to byla naše holčička.
Ptala jsem se, jak to myslí, jestli ji našli.
„Ano, mami.
Ale ne tak, jak sis přála.“
„Pokračuj.“
Řekla mi, že byla zavražděna.
„Ne, na to zapomeň.“
V tu chvíli jsem se úplně pomátla.
Pomátla jsem se bolestí.
Řekla jsem: „Ne, to nebyla ona.“ Ona mi řekla, že byla.
„Uvidím ji ještě, můžu ji obejmout a pohladit její krásnou panenskou tvář?“
„Ano, mami, ale musíš počkat.
Vezmi si sedativum. Jdi se vyspat.
Musíš pro ni být silná, kvůli pohřbu a tak.“
„Ale proč to mé dceři udělali? Proč?“
„To nevíme, mami.“
„Řekni, že je to noční můra.“
„Není, mami.
Je to naše Vanesska.“
- Ať žije Vanessa Guillénová! - Ať žije!
V místě, kde Vanessu našli,
bylo něco spáleného.
Našli tam kousky plastu.
Ten den s námi mluvil někdo jménem armády.
V podstatě to na nás celé vysypali,
celé jejich vyšetřování,
bez špetky soucity.
Pak to vyšlo ve zprávách.
Zmizení specialistky Vanessy Guillénové přijelo do Fort Hood vyšetřovat
několik agentur včetně FBI.
Nyní vyšlo nové trestní oznámení, podle něhož byla zavražděna.
Specialista Aaron Robinson ji několikrát praštil do hlavy kladivem.
Zabil ji na základně a pak ji uložil do bedny.
Původně nám tvrdil, že šel na trénink
a pak se vrátil domů.
Ale protože jsme lokalizovali jeho telefon,
jeho alibi se začalo hroutit.
Dále jsme jeho telefon zaměřili u řeky Leon.
GENERÁLPORUČÍK
Další podezřelá, dvaadvacetiletá Cecily Aguilarová,
byla obviněna v souvislosti se zmizením Guillénové.
V pětistránkovém svědectví se Aguilarová přiznala
že mu pomohla zbavit se těla.
Přitáhl ji k mostu přes řeku Leon,
kde ji dvojice rozřezala, spálila,
a pohřbila na třech různých místech.
V den, kdy byly objeveny Vanessiny ostatky,
byl Robinson zadržován za porušení proticovidových opatření,
a velitelé CID opomenuli vojáka,
který na Robinsona dohlížel,
upozornit, že je podezřelý ze zabití Guillénové.
Robinson si mohl nechat telefon,
takže zjistil, že tělo bylo nalezeno, zavolal své přítelkyni Aguilarové
a řekl: „Zlato, našli kousky.“
Ten voják jaksi nechal Robinsona utéct.
Policie našla podezřelého asi 10 km od Fort Hood.
Když podezřelého konfrontovali, vytáhl zbraň a zastřelil se.
Věděli naprosto jistě, že vrahem byl Robinson,
a nezatkli ho?
To je obrovské selhání.
Měli propustit toho agenta CID.
Měli propustit velitele.
Lidé měli být potrestáni. Nic z toho se nestalo.
Jak se to mohlo stát na vojenské základně? Jak se to mohlo stát během její služby?
Fort Hood, to „skvělé místo“, neudělali vůbec nic!
A tohle je důkaz, že nám lhali!
Pokud armáda chtěla touto schůzkou napravit vztahy s Guillénovými,
rozhodně se to nepodařilo. Rodina dokonce prohlásila,
že jsou rozhněvaní jako dřív,
kvůli tomu, jak armáda vraždu Guillénové řešila
a jak probíhalo její vyšetřování.
Lupe Guillénová, Vanessina sestra, mi řekla,
že rodina stále nezná všechny odpovědi. Konkrétně, proč byla Vanessa zavražděna
a proč armádě trvalo tak dlouho, než se zaměřila na kolegu vojáka.
Armáda a všechny agentury používají zákon o ochraně soukromí
k tajení informací před oběťmi a jejich rodinami.
Takže armáda řekne něco ve smyslu:
„Podnikli jsme vhodné kroky.“ Nic víc nezjistíte.
Vojenský systém trestních soudů se od civilního liší
v zásadě tím, že civilní systém je řízen prokurátory a soudci.
V armádě ho řídí velitel,
a ten není právník.
Spoléhají na to, že přeživší a jejich rodiny budou mlčet,
že média nebudou mít zájem.
V tomhle případě se naprosto přepočítali,
protože rodina Guillénových mlčet nehodlala.
Natalie mě důkladně poučila o tom, že armáda má vlastní jurisdikci
a že civilisté s tím vlastně nic nezmůžou,
pokud o tom nerozhodne vyšší autorita, v tomto případě Kongres.
Takže cestou ke spravedlnosti je předložit návrh zákona.
V armádě sexuální obtěžování nemá důsledky, tak si každý dělá, co chce.
Napravit se to dá jedině zákony.
Nastavte si pravidel, kolik chcete.
Oni mají vlastní. Řídí se jimi? Ne.
Armáda pro řešení toho problému neudělala nic.
Spravedlnost není jen to, že získám odpovědi ohledně té vraždy.
Spravedlnost je také pomoc obětem.
Myslím, že to byla naše povinnost,
zvlášť kvůli Vanesse jako oběti sexuálního obtěžování.
Mluvili jsme o tom v rodině. Ptala jsem se, jestli je to dobrý nápad.
„Budeme muset jezdit do D.C., scházet se s politiky.
Určitě chcete létat na druhý konec země?“
Narodila jsem se tady v Houstonu. Žila jsem tu v podstatě celý život.
Celou tu dobu, co jsme tu žili, jsme se nerozdělili.
Být nejstarší je velká zodpovědnost.
Máma potřebuje pomoc,
protože teď na tom není zdravotně nejlépe.
Myslím, že pro své sourozence
jsem jako starší sestra, ale taky trochu máma.
Maminka je první máma. Mayra je druhá máma.
Vanessa
byla jako třetí máma.
Když jsem ve škole zlobila nebo dostala špatnou známku,
vynadala mi jako máma,
přikazovala mi, ať dělám úkoly, a mračila se, abych si pohnula.
Předtím, než Vanessa umřela, jsem měla normální dětství.
Prožívala jsem den po dni, chodila do školy,
sportovala, bavila se s přáteli.
Byla jsem v desítce.
Když přemýšlím o době, kdy mj život byl ještě normální…
Už nikdy takový nebude.
Kdykoli se snažím najít normální život nebo se vrátit do práce
a dělat to, co jsem dělala v minulosti,
myslím na Vanessu.
Stala se z toho zodpovědnost
pro mě, pro moji rodinu, za tohle bojovat.
Neměli jsme jinou možnost než jménem mé sestry bojovat za zákony,
které pomohou ostatním.
Aby se z legislativy stal zákon,
musí ho odhlasovat poslanci a senátoři a podepsat prezident.
Je to spousta práce.
Rodina Vanessy Guillénové se dnes setkala s prezidentem Trumpem,
který jim řekl, že její vraždu prošetřuje ministerstvo spravedlnosti.
Natalie domluvila schůzku s Donaldem Trumpem.
Chce, abyste pomohl najít spravedlnost pro její dceru.
Jak se to může stát na základně, kde má být bezpečno,
ale vojáci v bezpečí nejsou?
Požadujeme vyšetřování Kongresu. Přece není možné, že nikdo nic neviděl.
Víte, že teď tam je ministerstvo spravedlnosti a FBI
a důkladně to prošetřují,
stejně jako armáda, takže je to velmi důkladné vyšetřování.
S Vanessou se můžete zapsat do historie.
S Vanessou se můžete zapsat do historie,
protože potřebujeme změnu, a to teď,
potřebujeme něco pozitivního, aby se vojáci cítili při odvodu v bezpečí,
aby se cítili v bezpečí, když slouží národu,
aby při službě národu cítili hrdost, ale taky respekt a bezpečí.
Tak jim může pomoct ten zákon.
Většinu toho vyřešíme. Možná i všechno, ano?
- Moc děkuji. - Tak dobrá, pojďte. Děkuji.
- Žádná spravedlnost! - Žádný mír!
- Co chceme? - Spravedlnost!
- Kdy ji chceme? - Teď!
Guillénovi se setkali s prezidentem
ohledně návrhu zákona „Jsem Vanessa Guillénová“.
Lupe měla tyhle střevíčky. Asi jste si jich všimli.
Jsou nádherné.
Ty jí koupila Vanessa. Tak si je dneska chtěla vzít.
Bylo to poprvé, co jsem Lupe viděla stát na pódiu a mluvit.
Neměla žádné zábrany.
Je pro mě velmi dojemné tady být, protože jsem přišla naboso,
protože tyhle boty mi dala Vanessa a já se rozhodla si je dnes vzít,
protože tohle je pro ni, pro nikoho jiného.
Tohle je pro Vanessu.
Protože moje sestra je teď s Bohem. Je na lepším místě.
Jsou tu jiní přeživší se svými rodinami,
ale moje sestra tu není.
To zvládneš, Lupe!
SPRAVEDLNOST PRO VANESSU
Prezident Trump
řekl, že podpoří návrh zákona „Jsem Vanessa Guillénová“.
A pro ty, kdo nám tvrdili,
že prezident se s námi nikdy nesejde, že se k němu nedostaneme…
Sešli jsme se s ním. Máme jeho podporu.
A něco vám řeknu.
Přišel ke mně a zeptal se mě, kolik mi je. Já řekla, že 16.
Řekl mi: „Lidi jako ty potřebujeme. Imponuje mi, jak jsi vyspělá
a umíš říct svůj názor a nebojíš se mluvit s kýmkoli.“
Taky se nebojte mluvit s kýmkoli!
Máme podporu prezidenta…
UŽ ANI JEDNA
…a já chci celostátní podporu,
protože to není věc republikánů nebo demokratů.
Není to rasový problém.
Měl by to být problém nás všech.
Je to důležitý zákon.
Lidé, kteří sexuálně obtěžují, jsou obvykle lidé z vedení,
vaši nadřízení.
A ti samí nadřízení pak sami řídí vyšetřování.
Ten zákon má vyšetřování odebrat velitelům
a obětem poskytnout profesionální právní zástupce.
Hlavními podporovateli zákona jsou
členové Kongresu Jackie Speierová a Markwayne Mullin.
S radostí jsme oznámili světu, že tohle je návrh zákona,
za kterým stojí a který předkládá rodina Guillénových.
Zjistila jsem, že nejlepší bude požádat Jackie Speierovou,
aby s námi předložila tento návrh.
Věděla jsem, že ona to dokáže.
O tuto problematiku jsem se začala zajímat v roce 2010.
Mluvilo se o tom,
ale bylo to jako návrat do 50. nebo 60. let.
Mluvilo se o tom takovým způsobem,
že se to děje proto, že ženy v armádě
nosí provokativní oblečení nebo příliš pijí.
V roce 2011 jsem představila první právní předpis
věnující se sexuálním útokům v armádě.
Sexuální útoky jsou pro armádu novou normou.
To je důsledek právního systému, který je podřízen hierarchii velení,
kterou někteří chtějí za každou cenu chránit.
Obviňujete celé velení.
Proto mě to rozzlobilo.
Pokud tuto zodpovědnost velícímu důstojníkovi odeberete,
narušujete jeho schopnost vést.
Zpočátku se zvedl odpor ze strany armády.
Vždycky umí říct ta správná slova,
ale přesto to zjevně byla epidemie.
Musíme do řešení tohoto problému velitele zapojit více,
nikoli méně.
Velitelé se musí podílet na pořádku a disciplíně
ve svých jednotkách.
Věřili, že velitelé mají mít výhradní právo ve všech oblastech.
V dějinách velitelé rozhodovali i o tom, jestli se smíte rozvést.
Velitelé rozhodovali o tom, jestli vám lékař může amputovat nohu.
Tyto 200 let staré původní zákony
byly navrženy tak, aby se dalo rozhodovat přímo na bojišti.
Dnes už to není potřeba.
Změnili jsme způsob, jak tyto věci řešíme,
a měli bychom v tom pokračovat profesionalizací právního systému.
Pokud jedna z pěti žen, která slouží v armádě, řekne,
že se jí dostává nechtěného sexuálního kontaktu, je to velký problém.
V civilním sektoru mají stejný problém.
V armádě je to jiné. Všechno je podřízeno velení.
Velení armády řídí vojenské soudy.
Mají nad nimi plnou moc.
To je v podstatě stejné,
jako kdyby někdo pracoval ve Walmartu,
byl sexuálně napaden jiným zaměstnancem
a jeho vedoucí by řekl: „Dobrá, ale já ti nevěřím. Vyřešeno.“
Nebo by řekl: „To je dost vážné, vyřeším to s manažerem prodejny.“
A manažer prodejny by řekl:
„Podle mě se nic nestalo, běžte,“
nebo: „Budu to řešit na oblastní centrále, uvidíme, co oni na to.“
A tam by řekli: „Pošleme to dál na ústředí,“
a nakonec by nějaký ředitel Walmartu rozhodl,
jestli bude někdo stíhán. Absurdní.
Nikdo by v takovém systému nechtěl pracovat,
ale armáda tak funguje.
Otřesná vražda Vanessy Guillénové donutila armádu, aby pochopila,
že tohle nebude
jeden z těch případů, které můžete zamést pod koberec.
Slíbili nám, že se o návrhu bude hlasovat 30. září,
což byly Vanessiny narozeniny, takže jsme se těšili.
Když ten den přišel, jenom nám zavolali,
že se to nepodařilo.
Bylo to zklamání.
Ten návrh měl být předložen k hlasování, a nestalo se to.
Nikdy se o něm nehlasovalo.
Pokud nějaký návrh není do konce roku schválen, prostě zmizí,
protože v dalším roce je Kongres úplně jiný
a začíná nanovo.
Kongres přijal návrh k jednání v září,
ale dál nepostoupil.
Zákon „Jsem Vanessa Guillénová“ neprošel, což je frustrující.
JE TO SMUTNÉ! JDE TU JEN O POLITIKU, O NIC JINÉHO!
TOHLE JE FACKA PRO VANESSU, JEJÍ RODINU A VŠECHNY OBĚTI SEXUÁLNÍHO OBTĚŽOVÁNÍ!
JÁ TO PŘEDVÍDAL. TRUMPOVA ADMINISTRATIVA NEZAŘÍDILA ANI ČTENÍ.
Je smutné vidět všechny ty oběti.
Nevím, jak můžu lidem pomoct. A nikdo ohledně toho nic nedělá.
Od doby, co ten návrh neprošel,
je to pro naše rodiče těžké
a maminka je dost nemocná.
Posuň to doprava.
Nikdy to nemůžu najít.
- A je to. - Tak.
Kdy začnou stěhovat věci z pokoje?
Až seženu pomoc.
- Kdy? - V lednu, pokud Pán dá.
Pokud budeme v pořádku.
Ne.
Všude je nemoc.
Po tragédii přišla nemoc.
Říká se, že po bouři přichází klid. Dobrý Bože.
Já nevím.
U nás po bouři přišla nemoc.
Nemáme to teď jednoduché, ale musíme se naučit ten stres zvládat.
Jsou dny, kdy chci všechny odstřihnout.
Pak si to rozmyslím,
protože vím, že to nikomu nepomůže, takže prostě musím jít dál.
Dobře.
Dnešní novinka: obhájci Cecily Aguilarové chtějí stáhnout její doznání.
Její obhájkyně tvrdí, že j nebyla přečtena její práva.
Nedávno jsme zjistili, že Cecily Aguilarová
Robinsonova přítelkyně, chtěla odvolat svoje přiznání,
tedy všechno, co CID za celou dobu řekla,
a to prostě nedopustíme.
Bůh vás obě provázej a ochraňuj
na vaší dlouhé cestě.
Moje dceruško, ať ti Pán žehná a dá ti pevné zdraví.
A snaž se neplakat.
Buď silná.
To přiznání hraje v tomto trestním stíhání velkou roli.
Nevím, jestli bez něho vůbec bude dost důkazů, aby ji usvědčili.
Jedeme do Waco.
Půjdeme k soudu,
abychom slyšely, co k tomu říká.
Jsem na ně hrdá, protože to dělají pro svou sestru.
A jak jí slíbily,
dělají všechno, co mohou, aby se dopdily pravdy.
Říkáte si: „Jak se opovažujete?“
Rodina má právo na to, aby ztráta jejich dcery došla řešení.
Největší otázka je,
proč?
„Proč jí vzal život a pak se jí úplně zbavil?“
Nechápu, jak mu Aguilarová mohla s takovými věcmi pomáhat.
Upřímně doufám, že Aguilarovou vyslýchají, aby zjistili, co všechno ví.
Spravedlnost!
Spravedlnost pro Vanessu!
- Co chceme? - Spravedlnost!
- Kdy ji chceme? - Teď!
Moji rodiče a moje rodina nechtěli, abych k tomu soudu šla,
protože jsem moc mladá a prožít to může být traumatické.
- Jak se jmenuje? - Vanessa!
- Hlasitě a s hrdostí! Co chceme? - Spravedlnost!
Spravedlnost! Spravedlnost pro Vanessu!
Tak jsem si říkala, že když už nemůžu nic udělat uvnitř,
můžu aspoň něco dělat venku.
Myslím, že by bylo skvělé,
kdybychom se propojili jako komunita. Takže pokud by někdo chtěl
říct třeba svoje jméno, tak zvedněte ruku.
Necháme ho kolovat. Tady.
Dobré odpoledne.
Jsem z Austinu.
Pokud budeme žádat spravedlnost pro Vanessu společně, dostaneme ji.
Tohle pro mě hodně znamená. Také jsem zažila sexuální napadení.
Hodně lidí mi říká, že nemám šanci něco změnit.
Jsem jediná a jsem tady, a umí křičet nahlas.
Každý z nás má hlas. Proto mám heslo: „Buď hlasem. Buď změnou.“
Jsme tu s tebou. Tvůj boj je náš boj.
Bez ohledu na věk, pohlaví, rasu,
pokud chceme něco změnit, nesmíme mlčet.
Jmenuju se Lupe Guillénová.
Je mi 17 let. Jsem ještě na střední.
Jsem Vanessina nejmladší sestra.
Když mi byly čtyři nebo pět,
měla jsem problémy s řečí. Neuměla jsem mluvit.
Začala jsem mluvit až v sedmi letech.
Styděla jsem se za to. Proto jsem vždycky radši mlčela.
Ani jsem to nezkoušela, protože když jsem se snažila, nešlo to.
A šikanovali mě za to.
Řekla bych, že teď,
tohle ze mě udělalo velmi otevřeného člověka.
Řeknu svůj názor, pokud je potřeba.
A teď mluvím pro dobrou věc a jsem tu kvůli ní.
Žena jménem Cecily Ann Aguilarová je tam uvnitř, tváří v tvář mé rodině.
Pořád má odvahu ukázat se po tom, co udělala mé sestře.
Viděla jsi, jak to tělo rozřezali a spálili.
A pak jsi měla energii na to, abys vykopala díry, dojela k řece,
abys dva měsíce mlčela, i když jsi nás viděla ve zprávách
každý den.
Ukradla mi šanci ji ještě jednou vidět.
Ale moje máma vždycky říká, že musíme bojovat,
a já si každý den připomínám, že tady nejde jen o Vanessu.
Jde o nás všechny.
Doufáme, že to, co se tam uvnitř děje, dopadne tak, jak bychom si přáli.
Takže díky.
Právě skončilo slyšení.
Soudce zamítl jejich žádost o vyloučení výpovědi Cecily Aguilarové,
jejího přiznání k tomu, co se stalo.
Dozvěděli jsme se, že Cecily tvrdila,
že jí tu noc, kdy Aaronu Robinsonovi pomáhala zbavit se Vanessina těla,
Robinson vyhrožoval zbraní.
Tomu se nám nechce věřit.
Věříme, že je to součást její obhajoby.
Snaží se překroutit pravdu
a soud dnes nefungoval v její prospěch,
takže doufáme, že tomto případě zvítězí spravedlnost.
Tohle je krok správným směrem, ke spravedlnosti pro mou sestru,
pro Vanessu Guillénovou.
A my nikdy nepřestaneme bojovat. Neustaneme v úsilí.
- Spravedlnost pro Vanessu! - Spravedlnost pro Vanessu!
Spravedlnost pro Vanessu!
- Spravedlnost pro Vanessu! - Spravedlnost pro Vanessu!
KVĚTEN 2021
Armáda USA dnes zveřejnila zdrcující zprávu, podle které
„velení Fort Hood v Texasu
ignorovalo stížnosti Vanessy Guillénové na sexuální obtěžování.“
Armádní představitelé potvrdili to, co její rodina tvrdí celou dobu,
že byla ve Fort Hood sexuálně obtěžována.
Bylo dokázáno, že došlo k obtěžování.
Tohle jste celých pět měsíců vyšetřovali?
Kvůli tomu jste mě trápili?
Výsledek armádního vyšetřování byl ten,
že zkonstatovali to, co už jsem jim říkala dávno.
To je celé?
Proboha, tohle už všichni vědí.
Vím to, protože jsem její matka. Vy odpuštění od Boha nedostanete.
Jsem ráda, že potvrdili to, co jsme celou dobu říkali.
Že jsme si to nevymýšleli. Protože v jistou chvíli se tvářili,
že o tom obtěžování lžeme, že pro to nejsou důkazy.
To je příklad toho, proč armádě už nedůvěřujeme.
Podle zprávy se zjistilo, že se v létě 2019
jeden z Vanessiných nadřízených pokusil dostat ji do trojky.
Později během cvičení v terénu k ní ten samý nadřízený přišel,
když v lese prováděla osobní hygienu.
Řekla svým přátelům i svému nadřízenému,
že se bojí,
že se jí za to pomstí.
Jak dlouho vedení Fort Hood vědělo, že byla sexuálně obtěžována?
Věděli to všichni, přestože opakovali,
že pro to neexistují žádné důkazy?
Velení armády bylo požádáno, aby zveřejnilo
jméno muže, který Guillénovou obtěžoval, což odmítli.
Také nepotvrdili, zda bude dotyčný v budoucnu čelit trestnímu stíhání.
Podle toho, co nám řekli vojáci ze základny,
neobtěžoval ji jen jeden nadřízený, ale dva.
Jeden z nich stále ve Fort Hood slouží.
Pořád dostává plat. Jako by se nic nestalo.
Pořád může ublížit dalším lidem.
Podle vyšetřovatelů nemá tento incident spojitost s jejím údajným vrahem,
specialistou Robinsonem,
a neexistují věrohodné důkazy, že ji obtěžoval,
ale obtěžoval někoho jiného.
Věří, že když budou opakovat,
že Robinson Vanessu sexuálně neobtěžoval, uvěříme tomu.
Vzhledem k jeho pověsti
je velká pravděpodobnost, že právě tohle se dělo.
Nemají ani tušení,
protože nedostatečně vyšetřili,
co Vanesse udělal, než ji zabil.
Podle mě je vysoce pravděpodobné, že ji zabil právě během sexuálního útoku.
Nepochybuji o tom, že hlavním zájmem armády bylo
oddělit vraždu od jakéhokoli obvinění ze sexuálního obtěžování nebo napadení.
Právě vedli boj na šikmé ploše
a nemohli dopustit, aby tato rodina nebo Vanessino zmizení
někdo použil proti nim.
Armáda se sama změnit nehodlala.
Zájmem armády bylo pouze chránit armádu,
a jedinou odpovědí na to mohla být změna legislativy.
Pokud ten předpis znovu předloží,
oběti získají spravedlnost, na kterou moje sestra nedosáhla.
Takže musíme pokračovat, nehledě na to, jak dlouho to potrvá.
Teď, když už uběhl nějaký čas,
je to ještě těžší.
Ale nakonec musíme najít způsob, jak to dokázat.
Přiměli jsme Kongres, aby nás vyslechl. Přimějeme ho, aby to schválil.
Chceme představit nový návrh zákona
a doufáme, že projde, protože další šanci mít nebudeme.
Naše kampaň už nikdy nebude mít takovou podporu, jako má letos.
Po prezidentských volbách, pod Bidenovou administrativou,
jsme se rozhodli podruhé představit návrh zákona „Jsem Vanessa Guillénová“.
Doufáme, že získáme veškerou podporu, aby prošel sněmovnou i senátem
a prezident ho mohl podepsat a uzákonit.
Jak se cítíš?
Trochu lépe.
Dobře.
Řekni Lupe, ať jí.
Jasně. Podívej se.
Sněz to ovoce.
Je zdravé.
- Tak jo, zavoláme si později. - Poděkuj Natalie za všechno.
Ano.
- Tak ahoj. - Modlím se za vás.
- Ahoj. - Ahoj.
Co je spravedlnost?
Spravedlnost není jen uvěznit
nebo hnát k zodpovědnosti lidi, kteří se podíleli na vraždě.
Jde taky o férovost.
Zdravím, paní předsedkyně, Mayra Guillénová.
- Těší mě. - Ráda vás zas vidím, už je to dlouho.
- Dali jsme slib. - Děkuji.
- Ráda vás vidím. - Ahoj, Lupe. Jak se daří?
Ráda tě zase vidím.
Vanessu už zpět nedostaneme, ale myslím, že kdyby to byla moje dcera,
to nejlepší, co bychom pro ni mohli udělat,
je prosadit v jejím jménu zákon
a tím zákonem změnit dějiny. To by byla v jistém smyslu spravedlnost.
Dobré odpoledne.
Jako předsedkyně Sněmovny s hrdostí podporuji návrh paní Speierové.
PŘEDSEDKYNĚ SNĚMOVNY
Děkuji, že jste nám pomohli dodržet slib, který jsme dali rodině před rokem,
že prosadíme nové předpisy, které změní situaci.
My musíme být hlasem, být změnou a uctít moji sestru.
Chceme zajistit, aby její jméno nebylo zapomenuto.
K této změně musí dojít, a to právě teď.
- Maminka vás pozdravuje. - Děkuji.
- Děkuje, že jste přišla. - Já děkuji.
Podívej na moje nohy.
Proč sis vzala tyhle boty?
Já nevím.
- Můžeme se tam spolu vyfotit. - To jsem právě chtěla. Pojďte.
- Rychle se vyfotíme. Ano. - Jo.
Tak jo, jednou.
Už deset let se setkáváme se senátory a poslanci
a bojujeme za tuto věc.
Každý rok. Vyhaslo to.
Stává se to jedním z témat, o kterých nechtějí mluvit.
Uvědomila jsem si, že teď mám megafon a musím zajistit,
aby o tom všichni slyšeli, hlavně novináři.
Když jsem tu já, nemůže to vyhasnout. Musí se to změnit.
Takže teď jsme rozjeli stroj a musíme dosáhnout schválení zákona.
Velmi účinně se vám dařilo přesvědčovat členy Kongresu, ale někteří,
kteří vás podporovali loni, vás letos nepodporují.
Promluvte s nimi.
Máme schůzky se členy Kongresu a chceme je přesvědčit,
aby s návrhem souhlasili.
Teď doufáme, že se o tom bude hlasovat do konce roku,
protože jinak bychom příští rok začínali nanovo.
- Zdravím. - Dobrý den.
Natalie Khawamová. Ráda vás zase vidím.
- A toto je Mayra Guillénová. - Mayro.
Je důležité, abychom nepolevovali
a abychom ten problém udrželi v centru pozornosti.
Doufáme a věříme, že zákon bude schválen ještě letos.
Nabíráme na síle.
A pro mě byla zlomovým momentem vaše sestra.
Když často mluvíme o Vanessině vraždě,
vyvolává to spoustu vzpomínek.
Muset všechno stále dokola opakovat
je těžké.
Když někoho ztratíte, a ještě tak hrozným způsobem jako vy,
je lidským instinktem je, jak říká Bible,
„proklít temnotu“. Instinktem světce je zapálit svíčku.
To děláte vy, aby se tohle už nikomu nestalo.
- Ano. - Dojemné.
Bylo tam hodně zvratů ohledně toho,
o kom jsem předpokládala, že půjde s námi, a kdo bude bojovat.
Základní armádní étos
je své kolegy a podřízené chránit, ne je zneužívat.
Ano.
I přes narůstající podporu je stále velký odpor
mezi staršími senátory a staršími kongresmany
ze senátního i poslaneckého Výboru pro ozbrojené služby
vůči opravdu zásadní reformě.
Vždycky se mi vybaví odhodlání, které měla odjakživa Vanessa.
Dokážu to na její památku.
Ale vadí mi, že musím spoustu dní být daleko od rodiny,
zvlášť od mámy.
Jak to zvládáte?
- Jde to. Je to frustrující. - Velmi frustrující.
Protože cestujeme tam a zpět do DC a pořád nemáme nic v rukou…
Jen čekáme, až ten zákon schválí.
- Takže… - Jo.
Vláda ani nemůže pracovat rychle.
Bohužel byla vytvořena tak, aby pracovala velmi pomalu.
Často se stává, že máte jedinou šanci,
protože pokud dojde k hlasování a návrh neprojde,
je malá pravděpodobnost, že dostanete další hlasování.
V tuto chvíli existuje jistá opozice.
Nejdůležitější je načasování a nevím, kdy to bude možné.
Lupe hodně mluvila o tom, že ji to emocionálně ovlivnilo.
Takže se jí snažím říkat, že jsem na ni hrdá.
Až teď jsem dostala příležitost truchlit.
Proto to bylo tak těžké.
Snažila jsem se to dělat správně.
Ale není žádný správný způsob, jak truchlit.
A to napětí, které se ve vás nahromadí…
Teď jsem nervózní, i když mluvím s jedním nebo dvěma lidmi.
Je to něco, co mě teď ovlivňuje v každodenním životě.
Bylo to vyčerpávající.
Dost jsem se oddělila od mnoha věcí,
od kamarádů,
od hraní fotbalu.
Vynoří se mi vzpomínka, jak hraju se svou sestrou,
což už nikdy nebude možné.
Teď se snažím dostat se do původního stavu,
ale potom, co si projdete takovými věcmi,
začnete svět vidět jinak.
Asi všichni potřebujeme pauzu.
Zvlášť pro naše duševní zdraví.
Své sestry se nevzdám.
Budu za ni bojovat, i když to bude v pozadí.
Lupe byla přinucena dospět.
Teď se musí vrátit do školy
a soustředit se na návrat do normálu.
Zaslouží si, aby si užívala života.
Potřebuju do té eseje ještě 300 slov. Ale myslím, že jsem to napsala dobře.
Já ti to zkontroluju. Pošli mi ji, až budeš hotová, já si ji přečtu.
Ahoj, Lupe. Hezká ofina.
Natalie na tom tvrdě pracuje, ale taky je skvělá společnice.
Pořád jí říkám,
že není jako právníci, co dělají od 9 do 5 a po páté už ti ani nezavolají a podobně.
- Haló? - Tady Mayra a já, Natalie.
Vzala mi telefon, Landy.
Byla tu pro mě
nejen jako právnička, ale jako dobrá kamarádka,
a chovala se ke mně jako k dceři,
takže si jí moc vážím.
Díky, Landy. Zatím ahoj.
- Dobře. - Ahoj.
Pro mě to není jenom práce.
Je to závazek…
a můj závazek vůči mé rodině je stejně silný.
Moji rodiče jsou z Libanonu. Odešli jsme z něj kvůli občanské válce.
Táta chtěl, abych pomáhala lidem,
abych se odvděčila zemi, která mi hodně dala.
Jsem hrdá na to, že jsem Libanonka, ale v jádru jsem Američanka.
Tati, mám zhasnout? Ruší tě to?
Snažím se dostat do rytmu.
Jako imigrantka chcete pomáhat dalším imigrantům.
Je to poslání.
Vlastně se stáváte širokou rodinou, která má svou misi.
Dlouhý boj senátorky Kirsten Gillibrandové s Pentagonem o změnu
zacházení s oběťmi sexuálního napadení v armádě
překonal velkou překážku.
Jen pro informaci a ve zkratce,
návrh Gillibrandové je mnohem obsáhlejší.
Náš návrh se týká jen sexuálního napadení v armádě,
to byl náš záměr.
Její návrh se týká všech přestupků, aby nebyly řešeny v rámci velení.
My se zaměřovali jen na sexuální napadení.
Když jsme konečně dospěli ke konci procesu a Jackie Speierová podpořila náš návrh,
zjistili jsme, že Gillibrandová má svůj,
takže v jistém smyslu si ty dva návrhy konkurovaly.
Jeden byl v Senátu a druhý ve Sněmovně, ale nakonec se bude muset vybrat jeden.
Všechno se teď změnilo.
Letíme na setkání se senátorkou Gillibrandovou,
ale naším cílem je samozřejmě spolupracovat.
Abychom společně dosáhli vydání nějaké právní úpravy.
Senátorka Gillibrandová má v Senátu návrh zákona,
na kterém tvrdě pracovala. Já mám návrh ve Sněmovně.
Oba zákony vyjímají případy
sexuálního napadení z kompetence velení.
Jsou podobné, ale nejsou stejné.
Takže během tohoto procesu
musíme sestavit jedinou verzi.
- Ráda vás poznávám. - Děkuji, že jste přišly.
Určitě jste unavené, že stále musíte jezdit do D.C…
- Je to zkušenost. - …abyste dosáhly spravedlnosti.
Je to poslání. Je to práce na plný úvazek,
ale myslím, vaše práce, díky níž za tímto návrhem stojí
koalice lidí, byla opravdu důležitá.
Zvednout hlas, přijet do Washingtonu,
bušit na dveře, dožadovat se schůzek. To funguje a je to velmi důležité,
ale nechtěla bych, aby lidé oslavovali to, co je ve sněmovní verzi.
Je to dobrý první krok.
Jsme hrdí na to, jak daleko jsme to dotáhli,
ale nestačí to.
Řeší sexuální napadení a obtěžování, ale Vanessin případ by zahrnut nebyl,
protože ten návrh nezahrnuje případy vraždy.
Musíme to říct naprosto jasně, protože bohužel
za zavřenými dveřmi se děje to, že vezmou reformy,
které se Ministerstvu obrany nelíbí,
a v té konferenční místnosti budou čtyři muži,
kteří tenhle zákon v plném znění nepodpoří.
Musíme na ně opravdu tlačit, musíme vytrvat.
Naprosto souhlasím.
Tohle je rodina, která si prošla peklem
a snaží se navrátit hlas své zavražděné sestře a dceři.
Je důležité, aby se její případ
dostal k nezávislému soudu.
To, že máme jejich záštitu a podporu, že máme koalici
vedení Sněmovny a nás všech v Senátu,
to je určující aspekt tohoto návrhu, který mu pomáhá kupředu.
Rozhodli jsme se tyto dva návrhy spojit,
takže teď máme podporu ve Sněmovně i v Senátu,
což je strategicky skvělý krok.
Vždycky říkám, že můžete mít sebelepší plány,
ale stejně zjistíte, že každý den začínáte nanovo.
- Ať se daří. Buď silná. - Děkuji.
My to dokážeme. Díky za vaše vedení.
- Díky. - Díky za podporu.
Dnes představujeme
Zákon Vanessy Guillénové pro větší spravedlnost v armádě
a zlepšení prevence.
Se senátorkou Gillibrandovou se už téměř deset let snažíme
napravit tuto nepravost.
Tento zákon prosadíme ještě letos.
Blížíme se do cíle.
Je to jako poslední výměna. Když to teď nezvládneme, hra končí.
Máme poslední šanci.
15. PROSINCE 2021
Snaha o změnu řešení případů sexuálního napadení v armádě
směřuje k uzákonění.
Sněmovna ve středu schválila Zákon o národní obraně,
který obsahuje i revidovaný zákon Vanessy Guillénové.
Návrh nyní putuje do Senátu, a pak do Bílého domu.
A je to.
Zákon schválila Sněmovna.
Teď čekáme na hlasování Senátu.
Je to šílené.
Když se děje něco takového, nebo i soudy,
nemůžu spát tolik, kolik bych chtěla. Jsem nervózní
a chci to mít za sebou.
To jsem prostě já. Štve mě to, ale nemůžu si pomoct.
Dobře.
Takže…
tváře udělám taky.
Dělej, co chceš.
Líbí se mi, jak si dáváš tu bílou pod oči a na víčka.
Teď to vidím.
Jinak bych na fotkách vypadala, že mám zavřené oči.
Opravdu chci zůstat pozitivní, ale musím chránit své klienty
a jejich očekávání.
Nechci věřit tomu, že by tak zvýšili naše naděje
a pak je zklamali, ale člověk nikdy neví.
Tento zákon obsahuje historické, rozsáhlé reformy
toho, jak armáda vyšetřuje a stíhá sexuální napadení.
SENÁT USA
Přečtěte výsledky.
Pan Wyden, ne.
Pan Hoeven, ano.
Paní Hyde-Smithová, ano.
Pan Durbin, ano.
Pan Warner, ano.
Paní Ernstová, ano.
Pan Whitehouse, ano.
V tomto hlasování bylo 89 pro a 10 proti.
Návrh na souhlas je schválen.
ANO 89 NE 10
Zákonodárci se poprvé shodli na zákonu,
který případy sexuálního napadení v armádě
svěřuje nezávislému prokurátorovi mimo velení armády.
Nazývají to „historickou reformou“ toho, jak armáda vyšetřuje
a stíhá sexuální napadení.
Mnoho lidí tento nový zákon, tuto dohodu, vnímá
jako velkou změnu, obrovský skok kupředu.
NÁVRH ZÁKONA PROŠEL
GRATULUJI. VANESSA BY NA VÁS BYLA TAK HRDÁ!
ODPOČÍVEJ V MOCI, SESTRO. DNES, ZÍTRA, NAVŽDY
NAPROSTÝ RESPEKT, MAYRO. TVOJE TVRDÁ PRÁCE SE VYPLATILA!
- Gratuluju. Dokázala jsi to. - Děkuju.
My to dokázaly. Bez tebe bych nedokázala nic.
Já bez tebe taky ne.
- Díky. - Jsem na tebe hrdá.
Lidé na tom pracují už deset let.
Teď, když vidím, že jsme to dokázali, ptám se sama sebe,
jak jsme to dokázali.
Ukazuje to, jakou moc může mít rodinná láska
a dokazuje to, že když chceš přenášet hory, zvládneš to.
Prezident dnes podepsal nařízení, podle něhož je sexuální obtěžování
zločin podle vojenského práva.
Toto jsou historické změny a krok kupředu
v desetiletí trvajícím boji za reformu.
Udělali jsme zásadní reformu vojenského soudnictví,
abychom zastavili epidemii sexuálního násilí v naší armádě.
Jsem na Mayru tak pyšná, že měla odvahu,
přestože se nerada prezentuje na veřejnosti.
Když se ten zákon podařilo schválit, mám pocit, že Vanessa nezemřela nadarmo.
Neuvěřitelné na tom je, že jsme byli svědky toho,
jak se rodina postavila na odpor a dosáhla změny.
Paní senátorko, řekla jste, že zákon přináší zásadní reformy,
ale nejde dost daleko, a hlasovala jste proti. Proč?
Měli jsme obrovskou podporu,
a bohužel konferenční výbor
rozhodl zachovat armádním velitelům obrovské množství pravomocí.
Stále mohou nabízet propuštění, rozhodovat o připuštění důkazů
a soudních znalců, dokonce rozhodují o soudci, porotě,
prokurátorovi, obhájci,
to všechno má stále pod palcem velitel.
Rozhodnutí, zda stíhat nebo ne,
to je jediné rozhodnutí které může učinit nezávislý prokurátor.
Ale je to pozitivní krok, protože tu aspoň máme zárodek systému,
který by nakonec mohl být nezávislý.
Musíme to jen dál prosazovat, dál tlačit.
Musíme vysvětlovat, proč nestačí jen jeden krok,
proč je potřeba opravit celý systém.
KVĚTEN 2022
Řekněte její jméno!
Vanessa Guillénová!
Řekněte její jméno!
- Vanessa Guillénová! - Vanesso!
Zde!
- Vanesso! - Zde!
Vanesso!
Zde!
- Dobrý den, jak se máte? - Dobře.
Je toho tolik, co bych mohla říct. Je to druhé výročí,
a připadá mi to jako včera. Ve zkratce, zákon byl schválen.
Byla to spousta tvrdé práce a ještě nás čeká hodně práce
jménem Vanessy a mnoha příslušníků vojenských složek,
kteří stále mlčky trpí,
takže letos budu zase v DC. Snažíme se prosadit další zákon
se všemi ustanoveními, které jsme navrhli v prvním roce.
Děkuji vám všem, že jste dnes přišli, moc to pro nás znamená.
Vanessa Guillénová se do historie zapíše
jako osoba, která změnila proces.
Dlouho jsem říkal,
že armádu od skutečné reformy dělí jen jeden velký skandál,
a bohužel tím skandálem byla Vanessa.
Kdyby její rodina mlčela,
asi bychom nebyli tam, kde teď jsme.
Cena, kterou za to zaplatili,
je nevyčíslitelná, ale nezměrný je také vliv, který měli.
Guadalupe Guillénová.
V posledních měsících jsem dokončila střední školu.
A nedávno jsem hrála fotbal.
Chci se věnovat žurnalistice, jít na vysokou, získat diplom,
a chci, aby na mě rodiče a sestra byli hrdí.
Řekla bych, že jsem hodně vyspěla. Zvlášť v politice.
Umím si představit, že se jednou budu ucházet o úřad
a budu dál používat svůj hlas k tomu, abych dosáhla pozitivních změn.
Je zázrak, že jsme tuhle věc dokázali, když se o to už tolik desetiletí
snaží skuteční zákonodárci.
Je to šílené, když jsme ji sem dali, celé to tu bylo prázdné.
Teď je tu plno.
Všichni jednou umřeme. Ale neměli bychom být zabiti.
Teď se musím smířit s tím,
že se možná nikdy nedozvíme, co se stalo mé sestře.
Tenhle náročný proces mě toho hodně naučil.
Čas rychle utíká. Život je krátký,
a když ho prožíváte, měli byste si každé chvíle vážit.
SPRAVEDLNOST PRO VANESSU
Můj malý kousek nebe, moje Vanessa,
v mém srdci a v srdci všech lidí po celém světě…
protože ji všichni poznali.
Teď chápu, proč jsem k ní cítila něco výjimečného.
Protože mi ji náš Pán půjčil jen na krátkou dobu.
Už měla naplánovaný osud,
měla svůj účel.
SPOLU JSME SILNĚJŠÍ
SLÁVA VAŠÍ VĚCI, SLÁVA RASE A SLÁVA JEDNOTĚ!
NEMLČTE
RODINA PODALA ŽALOBU, V NÍŽ POŽADUJE OD AMERICKÉHO MINISTERSTVA OBRANY
ODŠKODNĚNÍ VE VÝŠI 35 MILIONU ZA UBLÍŽENÍ NA ZDRAVÍ A NÁSILNOU SMRT.
DATUM SOUDNÍHO PROCESU S AGUILAROVOU BYLO OPAKOVANĚ ODLOŽENO.
TVRDÍ, ŽE JE NEVINNÁ.
ARMÁDA NADÁLE TVRDÍ, ŽE JEJÍ PRVOTNÍ VYŠETŘOVÁNÍ
NEODHALILO DŮKAZY O TOM, ŽE BY VANESSA BYLA OBTĚŽOVÁNA,
A ŽE NEMÁ ANI DŮKAZY O TOM, ŽE BY JI ROBINSON SEXUÁLNĚ NAPADL.
Překlad titulků: Veronika Kubíčková