Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫ונסה הייתה תמיד, לדעתי, אמיצה יותר מכולנו.‬
‫היה לה אומץ לב.‬
‫היא הייתה מייעצת לי,‬ ‫"אם את רוצה משהו, לכי על זה".‬
‫עכשיו, על אף מה שקרה לוונסה, אני לא אוותר.‬
‫טוראית מדרגה ראשונה ונסה גיין‬
‫דווחה כנעדרת מפורט הוד ב-22 באפריל.‬
‫זה משך את תשומת לבי מההתחלה.‬
‫היה בזה משהו מוזר.‬
‫אנחנו רוצים להחזיר את ונסה הביתה‬ ‫ביעילות ובמהירות ככל הניתן.‬
‫היא חיילת בבסיס פדרלי, וזה אמור להיות‬
‫אחד המקומות הכי בטוחים, ומתברר שהוא לא.‬
‫כל הדברים שחשבת שלעולם לא יקרו באמריקה‬
‫קרו בבסיס הזה.‬
‫הם יערימו על המשפחה הזאת.‬
‫אני רוצה שפורט הוד ייסגר,‬
‫ושכל אחד מהם ייחקר!‬
‫הסיפור שלה עושה כותרות בכל הארץ.‬
‫אנשים רוצים לדעת‬
‫איפה ונסה גיין?‬
‫התרבות ההיספנית היא ענק רדום.‬
‫ואני מרגישה שמשפחה גיין העירה אותו.‬
‫מה אנחנו רוצים?‬ ‫-צדק!‬
‫מתי?‬ ‫-עכשיו!‬
‫- ונסה גיין: רצח בשורות הצבא -‬
‫הבת שלי הייתה נס.‬
‫אלוהים הפקיד אותה אצלי, והייתה לה תכלית.‬
‫כשהייתה בת עשר, היא אמרה,‬ ‫"אימא, כשאהיה גדולה, אתגייס לצבא".‬
‫אמרתי, "לא, בתי, זה לא בשביל נשים".‬
‫היא אמרה, "אל תהיי דרמטית, אימא!‬ ‫יום אחד אצטרך לעזוב.‬
‫"אני יודעת שאצליח שם."‬
‫חשבתי שזה קטע של ילדים ושהיא תשכח.‬
‫ולפני שמלאו לה 18, היא אמרה לי בחדר השינה,‬
‫"אימא, זוכרת שאמרתי שאתגייס לצבא‬
‫"או שאהיה אסטרונאוטית?"‬
‫שני דברים. להיות אסטרונאוטית ולטוס לירח,‬ ‫או להתגייס לצבא.‬
‫אמרתי, "עדיף שתטוסי לירח.‬
‫"טוסי לירח, בתי."‬
‫כשמלאו לה 18, היא חזרה הביתה‬ ‫ואמרה, "התגייסתי כבר".‬
‫קדימה!‬
‫ונסה עברה טירונות בפורט ג'קסון.‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬ ‫-אחת!‬
‫אחת, שתיים, שלוש…‬
‫לוח הזמנים היה נוקשה מאוד.‬
‫היא אמרה, "זה קשה".‬
‫ואמרתי, "אני בטוחה".‬
‫אבל היא הייתה גאה מאוד.‬
‫היא כתבה מכתבים.‬
‫"אני אוהבת להיות כאן, את האווירה, הכול.‬
‫"אני האישה הכי מהירה, אני יכולה לספר לך.‬
‫"יריתי 31 מתוך 40 פעם באם-4 שלי."‬
‫חשבתי, "כן, בבקשה".‬
‫הלכתי לטקס הסיום שלה.‬
‫היא ממש זהרה.‬
‫ואז היא אמרה לי,‬ ‫"אני אהיה מוצבת בפורט הוד".‬
‫שמחתי לדעת שהיא תהיה קרובה הביתה,‬
‫ושהיא לא תישלח למדינה אחרת או רחוק.‬
‫מה יש לנו פה?‬
‫מספיק עם זה.‬
‫אני וונסה היינו חברים טובים.‬
‫עבדנו יחד.‬
‫אז התראינו כל יום בעבודה.‬
‫היא הייתה מתקנת נשק קל, מכונאית נשק למעשה.‬
‫היא הגיעה הביתה בכל סוף שבוע.‬
‫ואז…‬
‫הכול השתנה.‬
‫- לופה גיין, אחותה של ונסה -‬
‫- יוסטון, טקסס -‬
‫ב-22 באפריל, 2020, היה לוונסה יום חופשי.‬
‫בצבא החליטו שאיש לא יבוא לעבודה‬
‫כי מגפת הקורונה התחילה להתפשט.‬
‫אבל ונסה קיבלה הודעה שעליה להגיע.‬
‫אני לא רוצה לחזור ליום ההוא.‬
‫אני זוכרת שמיירה חזרה הביתה מהעבודה,‬
‫והיא אמרה לי,‬
‫"אני חושבת שקורה משהו עם ונסה‬
‫"כי היא לא עונה לטלפון."‬
‫גם הארוס שלה, חואן, אמר את זה.‬
‫הייתי בעבודה,‬
‫ובצוהריים שלחתי לה הודעה.‬
‫חשבתי שהיא עדיין עובדת.‬
‫אבל נדמה שעבר הרבה זמן.‬
‫- איפה את עכשיו? -‬
‫- הפסקת צוהריים -‬
‫- נגמרה לך הסוללה? -‬
‫- תכתבי לי -‬
‫- כמה שיותר מהר -‬
‫בהודעות לא הופיע "נמסר".‬
‫ואז שאלתי את מיירה, "דיברת עם ונסה?"‬
‫חואן אמר, "אני מודאג".‬
‫אמרתי, "אני לא יודעת איך לספר להורים שלי".‬
‫מיירה אמרה, "אימא, בואי". "מה יש?"‬
‫"לא שמת לב למשהו מוזר?‬
‫"ונסה לא עונה להודעות.‬
‫"כתבתי לה והיא לא עונה." "למה?"‬
‫אמרתי, "תתקשרי לבסיס, שישיגו אותה בטלפון.‬
‫"ברגע זה!"‬
‫התקשרתי לסמל הצוות.‬
‫"מה קורה? אני מנסה כל היום להשיג את אחותי,‬
‫"והיא לא עונה לטלפון." והוא אמר,‬
‫"איש לא ראה אותה מאז ארוחת הצוהריים.‬ ‫אנחנו לא יודעים דבר."‬
‫היינו אמורים לצאת לטיול באותו יום,‬ ‫כשהיא תסיים את העבודה.‬
‫היא כתבה לי באותו בוקר.‬ ‫בתחזית אמרו שירד גשם.‬
‫אמרתי לה שלא יורד גשם.‬
‫היא לא ענתה.‬
‫חלפו הרבה שעות.‬
‫חשבתי, "זה חריג".‬
‫אז אני ולנדי הלכנו לחדר הנשק.‬
‫היא השאירה את מפתחות המכונית,‬ ‫את רישיון הנהיגה ואת הארנק שלה.‬
‫זה היה, כאילו… ונסה לא תשאיר דברים כאלו.‬
‫"אין לכם מצלמות, כלום?" הם אמרו, "לא".‬
‫ואז חשבתי,‬
‫"לא אצליח להשיג דבר בטלפון".‬ ‫אמרתי, "אני נוסעת".‬
‫התקשרתי לחואן ואמרתי,‬ ‫"אני הולכת לחפש אותה".‬
‫והוא אמר, "בסדר, תאספי אותי".‬
‫אף פעם לא פחדתי ממשהו או ממישהו‬
‫כמו באותו לילה.‬
‫הייתה לי הרגשה שקרה משהו ממש רע.‬
‫- כמה שיותר מהר -‬
‫- הלו? -‬
‫- ונסה. היי. אני אמצא אותך. מבטיחה. -‬
‫הגעתי לשם בסביבות שלוש בבוקר.‬
‫התקשרתי לסמל הצוות ולא הייתה תשובה.‬
‫אז הלכתי לשכור חדר במלון.‬
‫לא ישנתי כל הלילה.‬
‫כתבתי למיירה, "מה קורה?"‬
‫הרגשתי חסרת אונים.‬
‫- קילין, טקסס -‬
‫למחרת בבוקר הלכתי לבסיס,‬ ‫והרגשתי שמשהו לא בסדר.‬
‫נכנסתי לבסיס,‬
‫והסמל הראשון ירד מאיזו משאית.‬
‫הוא אמר, "מה קורה?"‬ ‫אמרתי, "תגיד לי אתה מה קורה.‬
‫"בקרוב יחלפו 24 שעות."‬
‫הם לא אמרו לי מי היה האחרון שראה אותה,‬
‫והכול היה ממש מפוקפק.‬
‫השתדלתי להרגיע את אמי.‬
‫ראיתי שהיא חרדה מאוד.‬
‫אמרתי, "למען השם, קדימה.‬
‫"החיות האלו לא מחפשים את הילדה שלי.‬ ‫אני אחפש את הבת שלי בעצמי."‬
‫אני נשבעת שברגע שהגעתי לקילין,‬
‫אתם יודעים מה אמרתי?‬
‫"מסריח פה ממוות.‬
‫"ריח של מוות. העיירה הזאת היא מוות."‬
‫בסופו של דבר, הוריי נאלצו להגיע לקילין,‬
‫והם פחדו כי לא היה זכר לוונסה,‬
‫והם לא הורשו להיכנס לבסיס‬ ‫בגלל מעמד ההגירה שלהם…‬
‫נולדתי בחווה קטנה בשם טיירה בלנקה,‬
‫בריו גראנדה, בסקטקס, מקסיקו.‬
‫כולנו היינו יחד, וזאת הייתה תקופה אחרת,‬ ‫הייתה הרבה שמחה,‬
‫שיחקנו הרבה בחוץ, עזרנו לאבא שלי בטבע.‬
‫הוא קרא לי "העז שלי".‬
‫כך הוא קרא לי כי הייתי רזה מאוד.‬
‫"עז קטנה שלי, בואי לכאן."‬ ‫עז קטנה אבל חזקה.‬
‫מאז שבעלי היה ילד, הוא עבד שם‬
‫ופרנס את עצמו.‬
‫באתי לכאן כשהתחתנתי.‬
‫בנינו כאן חיים, ביוסטון.‬ ‫הקדשתי את עצמי לבית שלנו.‬
‫ונסה הקטנה שלי,‬
‫היא תמיד הייתה לוחמת,‬ ‫ותמיד נלחמה על החלומות שלה.‬
‫היא הייתה מיוחדת.‬
‫היא אהבה מאוד כדורגל.‬
‫הייתה לה תשוקה לזה.‬
‫ונסה ואני נפגשנו בתיכון,‬
‫במגרש הכדורגל.‬
‫- עונה מעולה, גברת -‬
‫הייתה לו תשוקה משותפת,‬ ‫ולמרות שהייתי רק מתחילה,‬
‫שתינו אהבנו ספורט.‬
‫היא תמיד הייתה נחושה מאוד,‬ ‫ואתגרה את עצמה פיזית.‬
‫גם אם האימון היה קשה,‬
‫היא הייתה הולכת לפינת המשקולות.‬
‫הייתי חולפת שם ואומרת, "מה את עושה פה?‬
‫"צריך ללכת." והיא אמרה,‬ ‫רוצה ללמוד להרים? את תאהבי את זה".‬
‫אמרתי, "אולי בפעם אחרת".‬
‫היא הייתה ממוקדת מאוד גם בלימודים.‬
‫היא לא ישבה לפטפט עם חברות בהפסקה.‬
‫היא הרכיבה אוזניות ולמדה.‬
‫אבל כמובן שבכל פעם שיצאנו לבלות יחד,‬
‫היא אהבה לדבר והייתה נשית מאוד.‬
‫בדרך כלל רואים את הצד הנשי‬ ‫או את הצד הספורטיבי. היא הייתה שניהם.‬
‫פגשתי את ונסה במסיבת קינסיניירה,‬
‫ב-2014, אני חושב.‬
‫ונסה הייתה אמיצה מאוד.‬
‫היא לא פחדה מאף אחד.‬
‫אהבתי להצחיק אותה. היא תמיד צחקה.‬
‫היא הייתה נחמדה מאוד. היא הייתה מקסימה.‬
‫בכל פעם שדיברנו על מכללות,‬
‫היא אמרה, "אני אלך לצבא,‬
‫"אשיג מלגה ואמשיך משם."‬
‫בהתחלה, בכל משפחה היספנית,‬ ‫לאו דווקא מקסיקנית,‬
‫יגידו, "רגע, ללכת לצבא.‬ ‫את בת… זה לא יקרה".‬
‫אבל מבחינתה, זה היה משהו‬ ‫שהיא באמת רצתה לעשות.‬
‫הייתי גאה בה.‬
‫גיוס לשירות הצבאי הוא צעד רציני.‬
‫אבל אימא שלי דאגה כל הזמן.‬
‫היא אמרה שזה מקום קשוח.‬
‫והיא הייתה הראשונה שהבינה‬ ‫שקורה משהו עם ונסה‬
‫כמה חודשים אחרי שהיא הוצבה בפורט הוד.‬
‫היא התקשתה לישון פתאום.‬
‫היא התחילה לרדת במשקל.‬
‫היא אמרה לי שהצבא הוא קשקוש,‬
‫ושהדברים אינה כפי שהם נראים.‬
‫- אני מרגישה ריקה -‬
‫- אם אשאר או אעזוב -‬
‫- זה מגיע מהאדם הכי פחות צפוי -‬
‫יום אחד,‬
‫היא אמרה, "אימא, קשה לי בבסיס".‬
‫אמרתי, "למה?‬ ‫אני מרגישה שאת מסתירה ממני משהו".‬
‫כי היא סיפרה לי על הטרדה מינית‬
‫של נשים צעירות, של גברים צעירים,‬ ‫בלי קשר למגדר.‬
‫היא אמרה, "זה נכון, אימא.‬ ‫אנשים מותקפים מינית".‬
‫"אמרת לי בדצמבר שמטרידים בנות,‬ ‫אבל לא אותך."‬
‫היא אמרה, "אימא, שיקרתי לך. הטרידו אותי.‬
‫"אחד הממונים,‬
‫"סמל."‬
‫יש מאפיה בפורט הוד.‬
‫זו מאפיה. זה מקום של שחיתות ורוע.‬
‫הבסיס הצבאי בקילין, טקסס,‬ ‫נתון כעת תחת ביקורת קשה.‬
‫מתגברות הקריאות לבחון את המתקן הצבאי.‬
‫פורט הוד הוא בסיס גדול מאוד.‬
‫הוא אחד המתקנים הגדולים בארה"ב.‬
‫הוא כמו עולם בפני עצמו.‬
‫לבסיסים שונים יש מוניטין שונים.‬
‫המוניטין של פורט הוד אינם טובים.‬
‫אחוז התקיפות המינית בפורט הוד‬ ‫הוא מהגבוהים ביותר‬
‫מקרב בסיסי הצבא האמריקאי.‬
‫היו שם שני אירוע ירי המוניים.‬
‫חייל הסובל כנראה מבעיות נפשיות‬
‫ירה למוות בשלושה עמיתים ופצע 16.‬
‫זו מתקפה קטלנית שנייה של חייל מפורט הוד‬
‫בחמש השנים האחרונות.‬
‫היה פרקליט לענייני תקיפות מיניות‬
‫ששימש כסרסור לחיילות שלו.‬
‫סמל ראשון גרגורי מקווין‬
‫מואשם בשידול חיילות שסבלו מקשיים כספיים‬
‫לקיים יחסי מין עם חיילים אחרים‬ ‫בתמורה למזומן.‬
‫הרבה דברים רעים קרו שם.‬
‫שני חיילים מפורט הוד‬ ‫מואשמים בניסיון להבריח מהגרים‬
‫דרך מחסומים של משמר הגבול.‬
‫הרבה חיילים נעדרים, הרבה חיילים מתים.‬
‫עשרים ושמונה חיילים שהוצבו‬ ‫בבסיס הצבא האמריקאי מתו השנה.‬
‫נדמה שבפורט הוד מטפחים את הגרועים ביותר‬
‫בכל הנוגע לתרבות הפיקוד,‬
‫ולמועדון הבנים הטובים הזה.‬
‫מכנים אותו "המקום הנהדר",‬ ‫אבל בסופו של דבר,‬
‫המקום הזה הוא חור שחור.‬
‫כמה שבועות אחרי פרוץ המגפה,‬
‫העורך שלי ביקש שאבדוק הודעה לעיתונות‬
‫שקיבלנו מפורט הוד‬
‫בנוגע להיעלמותה של ונסה.‬
‫אני זוכרת שנכנסתי ל"פייסבוק"‬
‫לחפש בני משפחה או חברים,‬
‫ומיד מצאתי את מיירה גיין.‬
‫דיברנו בטלפון, והיא תיארה תמונה חזקה מאוד.‬
‫היא ישבה לבדה בחדר מלון בקילין,‬
‫ושמעה מסוקים טסים מעל,‬
‫וקיוותה שהם מחפשים את אחותה.‬
‫היא רצתה תשובות‬ ‫וביקשה שאצור קשר עם פורט הוד‬
‫כדי לנסות לדלות פרטים שהיא עדיין לא יודעת.‬
‫האינטראקציה שלי עם המשטרה הצבאית‬
‫הייתה בדיחה, פשוטו כמשמעו.‬
‫הסמל הראשון אמר לי,‬ ‫"את רוצה להיכנס לחדר שלה‬
‫"לבדוק אם חסר משהו?"‬
‫וחשבתי על זה, כאילו,‬
‫"אם זה חלק מחקירה, חס וחלילה,‬
‫הוא לא אמור להכניס אותי",‬ ‫אבל אני מניחה שהסקרנות שלי גברה,‬
‫ואמרתי, "כן, קח אותי".‬
‫ואמרתי, "איפה המפתחות שלה?‬ ‫איפה התעודה המזהה שלה?"‬
‫הוא החזיק אותם בכיס שלו,‬ ‫והייתי כל כך מבולבלת.‬
‫אמרתי, "היה צריך למסור את כל זה".‬
‫אם זאת המשטרה שאני אמורה לסמוך עליה‬
‫שתחפש את אחותי, אז הכול נגמר.‬
‫- פורט הוד -‬
‫פיקוד החקירות הפליליות‬ ‫של צבא ארה"ב, סי-איי-די,‬
‫היה אחד מיחידות החקירה המרכזיות‬
‫שטיפלו בהיעלמותה של ונסה גיין.‬
‫בזמנו, לאנשים ששירתו בסי-איי-די‬
‫היו רק כשלוש שנות ניסיון,‬ ‫ולא היה עליהם פיקוח של מומחה.‬
‫הם סבלו ממחסור בכוח אדם,‬
‫והיו מוצפים בתיקי חקירה אחרים.‬
‫אז כל הגורמים האלו יחד‬
‫שיבשו מאוד את החקירה.‬
‫באותו יום הם אמרו,‬ ‫"עלינו להגיש תלונה במשטרה",‬
‫והלכנו לתחנה.‬
‫הם התחילו להתקשר‬ ‫לכל מי שעשוי היה לראות אותה,‬
‫ולכל מי שהיה איתה בקשר‬ ‫באותו יום ויום קודם לכן.‬
‫עמדתי שם והסתכלתי בכולם,‬ ‫וניסיתי לשנן את פניהם.‬
‫אחד מהם‬
‫הביט בי וממש צחק,‬
‫ואז הלך משם.‬
‫ואמרתי לחואן, "ראית את זה?"‬ ‫והוא אמר, "כן".‬
‫התחלתי לשאול את עצמי, "מי הוא?"‬
‫גיליתי שזה היה רובינסון.‬
‫ביום שגיין נעלמה בו, ניסינו להבין‬
‫מי האדם האחרון שהיה איתה,‬ ‫ומישהו אמר, "רובינסון".‬
‫הוא היה שריונר והיא הייתה מכונאית נשק.‬
‫מצאנו את המספר של רובינסון והתקשרנו אליו.‬
‫הוא אמר, "שלחתי אותה לסככת הרכבים".‬
‫אמרתי, "היא אמרה משהו כשהיא הלכה?"‬ ‫הוא אמר, "לא".‬
‫ואז הוא ניתק.‬
‫אז מסרתי לסי-איי-די‬ ‫את מספר הטלפון של רובינסון,‬
‫והם אמרו, "כן, אנחנו נבדוק את זה".‬
‫אחותי העירה אותי ואמרה,‬ ‫"פרידה, ראית שוונסה נעדרת?"‬
‫אמרתי, "מה זאת אומרת?"‬ ‫והיא אמרה, "תיכנסי לטוויטר של מיירה".‬
‫הייתי המומה. כלומר, היא בצבא.‬ ‫היא אמורה להיות בטוחה שם.‬
‫שלום, כולם.‬
‫מטרת הסרטון הזה היא לעורר מודעות‬ ‫בנוגע להיעלמותה של ונסה…‬
‫התחלנו לפרסם ברשתות החברתיות.‬
‫בהתחלה כתבתי בחשבונות שלי.‬
‫ואז התחלתי ליצור עמוד ב"פייסבוק".‬
‫קראתי לו "למצוא את ונסה גיין".‬
‫- החיילת הנעדרת ונסה גיין… -‬
‫האנשים בעיר שלי שהכירו את ונסה‬
‫התחילו לשתף גם את עמוד ה"פייסבוק".‬
‫עזרו למצוא את ונסה כדי שתחזור.‬
‫ונסה גיין, אנחנו זקוקים לך בבית.‬
‫בבקשה, עזרו למשפחתה למצוא אותה.‬ ‫בבקשה, כל שיתוף עוזר.‬
‫חלפו שבעה ימים מאז שוונסה‬
‫נראתה לאחרונה כאן, בפורט הוד.‬
‫נדמה כאילו עבר נצח.‬
‫נדמה שעבר הרבה יותר משבוע.‬
‫התקשרתי לפורט הוד כל כמה ימים‬ ‫וביקשתי עדכונים,‬
‫והם כל הזמן החזירו אותי להודעות לעיתונות.‬
‫אז היה קשה מאוד להשיג מידע.‬
‫הם גם לא עדכנו את המשפחה‬ ‫בנוגע למאמצי החיפוש.‬
‫בגלל התסכול על שלא קיבלנו תשובות,‬
‫החלטנו שאם איש לא רוצה לדבר איתנו,‬ ‫אנחנו נדבר איתם.‬
‫אנחנו רוצים תשובות!‬
‫התחלנו להפגין מול פורט הוד‬ ‫בשבוע הראשון של מאי.‬
‫איפה ונסה?‬
‫הזמנו אנשים ברשתות החברתיות,‬ ‫"בואו לכאן, תביאו כרזות,‬
‫"תביאו צילומים ותדרשו שימצאו אותה."‬
‫אנחנו רוצים את ונסה!‬
‫בכל יום שישי, מספר המפגינים עלה.‬
‫הכנו שלטים.‬
‫צילמתי עם הטלפון שלי,‬
‫"אנחנו כאן. החברה שלנו נעדרת‬
‫"כבר שבוע-שבועיים.‬ ‫היא הייתה אמורה להיות בבסיס."‬
‫מה אנחנו רוצים?‬ ‫-את ונסה!‬
‫מתי אנחנו רוצים אותה?‬ ‫-עכשיו!‬
‫לראות את הציטוט ההוא,‬
‫"המקום הנהדר",‬
‫זה עורר בי המון תסכול.‬
‫אני רוצה צדק, ואני רוצה תשובות.‬
‫יש לכם את כל הטכנולוגיה, את כל החומרים,‬
‫אבל אתם לא מוצאים את אחותי?‬
‫נשבר הלב לראות את לופה בהפגנות האלו,‬
‫אבל אני חושבת שהיה גם חשוב‬
‫שהתקשורת ושהאנשים יראו שזה באמת קורה,‬
‫שנערה בת 16 זועקת על אחותה,‬
‫ונדמה שעדיין אין כל עזרה.‬
‫איפה אחותי?‬
‫הם יודעים איפה היא ואני רוצה שהם ידברו.‬
‫אנחנו צריכים תשובות!‬
‫- חלף חודש כמעט. -‬
‫חלפו ארבעה שבועות.‬ ‫נמשיך עד שאקבל את הבת שלי.‬
‫מאמץ מחודש לאיתור החיילת הנעדרת מפורט הוד…‬
‫ונסה גיין נראתה לאחרונה בפורט…‬
‫התקשורת עם גורמים בפורט הוד הייתה מוגבלת.‬
‫וידאנו שבפורט הוד יראו מה אנחנו עושים‬
‫ושאין בכוונתנו לסגת.‬
‫אנחנו רוצים את ונסה!‬
‫אנחנו רוצים תשובות!‬
‫- יוני 2020, שישה שבועות לחיפוש -‬
‫לא ידעתי‬
‫מה מותר לי לשאול,‬ ‫בכל הקשור לשאלות משפטיות,‬
‫ואיזה מידע הם יכולים לתת לי,‬ ‫ומה הם לא יכולים.‬
‫הייתי זקוקה למישהו כן שמכיר את המערכת.‬
‫אז התחלתי לחפש פרקליטים צבאיים.‬
‫בסופו של דבר, מישהו כתב לי,‬ ‫"אני מכיר מישהי".‬
‫מיירה התקשרה אליי ואמרה,‬
‫"הבנתי שאת האדם הנכון, שיש לך רקע בזה."‬
‫אמרתי, "כן.‬
‫"יש לי לקוחות מבסיסים צבאיים בכל מקום,‬
‫"לא רק במדינה, בעולם.‬
‫"יש לי ניסיון עם הצבא.‬
‫"אני מכירה את השפה שהם מדברים בה.‬
‫"לכבוד יהיה לי לעזור לכם."‬
‫כשדיברתי איתה, חשתי מיד בחיבור.‬
‫היא אמרה, "זה יהיה ללא תשלום,‬ ‫ונראה לאן זה יוביל אותנו".‬
‫היא הצליחה להזיז עניינים.‬
‫הדבר החשוב ביותר היה למצוא את ונסה.‬
‫ראיתי שהצבא לא שם קצוץ.‬
‫הם יתעלמו מהמשפחה הזאת.‬
‫ואז אמרתי, "עלינו לחקור בעצמנו".‬
‫התחלתי ליצור קשר עם כל מי שהכרתי‬ ‫שיכול להשיג עבורי מידע.‬
‫זה ידרוש את כל המאמצים.‬
‫מפני שלא קיבלנו תשובות מפורט הוד,‬
‫פנינו ל"אקווסרץ'", ארגון שמטרתו‬
‫לסייע במציאת נעדרים.‬
‫והם הצליחו לעזור לנו.‬
‫אנשי "טקסס אקווסרץ'" חיפשו‬ ‫בכמה אזורים מסביב לפורט הוד‬
‫אחר כל דבר שעשוי להוביל לוונסה.‬
‫הצבא היסס לאפשר להם להצטרף לחיפוש,‬
‫אבל מפני שהם משכו תשומת לב ציבורית,‬
‫לא הייתה להם ברירה.‬
‫אני מקווה‬
‫שהאדם הנכון יראה את הכרזה‬ ‫ויגיד, "אני צריך להתקשר".‬
‫טים מילר אמר, "הם לא מחבבים אותי,‬
‫"ולא רוצים למסור לי מידע."‬ ‫אמרתי, "הם לא יאהבו את מי שיפענח את זה."‬
‫אמרתי, "אנחנו נמצא אותה ויהי מה".‬
‫לא משנה כמה זמן זה ייקח,‬
‫אני רק רוצה את אחותי.‬
‫חיפשתי את הבת שלי בכל מקום,‬
‫כמו אישה מתייפחת בים של דמעות.‬
‫בתעלות,‬
‫לאורך מסילות הרכבת.‬
‫עם חרוזי התפילה שלי, "אני אמצא אותה.‬
‫"אני נשבעת שאמצא אותה."‬
‫האדמה לא בלעה אותה.‬
‫אני אמצא אותה.‬
‫איש מהדרג הבכיר לא יצר קשר‬ ‫עד שהשמועה החלה להתפשט.‬
‫חשבתי, "ואו, אתם רוצים‬ ‫להגיד משהו חודשיים אחרי?"‬
‫ב-22 באפריל, ונסה גיין,‬ ‫טוראית מדרגה ראשונה ברג'ימנט השלישי‬
‫הייתה במקום עבודתה,‬ ‫ובצוהריים הייתה הפעם האחרונה‬
‫שמישהו ראה אותה.‬
‫למישהו, לאדם כלשהו אי שם,‬ ‫יש את המידע הדרוש לנו‬
‫כדי להחזיר את ונסה הביתה.‬
‫עלינו להחזיר את ונסה למשפחת הצבא שלה.‬
‫חיפוש מקיף מתבצע כעת על ידי אנשי צבא,‬
‫כמו גם אנשי המשטרה צבאית.‬
‫פיקוד החקירות הפליליות של צבא ארה"ב‬ ‫מנהל את החקירה.‬
‫הבלשים של פורט הוד הוציאו אותי מדעתי.‬
‫לא הייתה לי סבלנות.‬
‫בכיתי כל לילה ולא ישנתי.‬
‫לא ישנתי ובכיתי. אני אמצא את הבת שלי.‬
‫אימא שלי חשבה שחשוב מאוד‬ ‫לציין את ההטרדה המינית,‬
‫אבל הם התעלמו מזה.‬
‫שאלתי את עצמי לילה אחד,‬ ‫כשלא הצלחתי להירדם,‬
‫"האם לפרסם את זה או לא?"‬
‫כלומר, מדובר בצבא, וחשבתי,‬
‫"מה אם זה יסבך אותי בצרות?"‬
‫החלטתי לפרסם את זה.‬
‫איך אפשר להיעדר מבסיס?‬
‫ואיך סמל מטריד מינית חיילת?‬
‫- למה החיילים האלו לא מדברים?‬ ‫למה להטריד מינית חיילת? -‬
‫- אין לפגוע בכבודו של שום חייל,‬ ‫גבר או אישה. -‬
‫לופה אמרה לי יום אחד,‬ ‫"ראית בטוויטר את ההאשטאג?"‬
‫והיא התחילה להראות לי את כל הסיפורים האלו.‬
‫אנשים השתמשו באחותי כדי לייצג את עצמם,‬
‫ב"פייסבוק" וב"אינסטגרם", בכל מקום.‬
‫קצין הגיע לביתי ואנס אותי באלימות.‬
‫המפקד הזה לקח אותי תחת חסותו.‬
‫הוא טיפח אותי כדי להתעלל בי.‬
‫זה הרבה יותר מתקיפה גופנית.‬
‫אם לא יכולתי למנוע את זה,‬ ‫איך אגן על עצמי שוב?‬
‫אני זוכרת שההאשטאג הזה יצא וכולם התפוצצו.‬
‫החלפתי את תמונת הפרופיל שלי‬ ‫ברשתות החברתיות.‬
‫העליתי ציור של ונסה‬ ‫וכתבתי, "האשטאג-אני-ונסה-גיין".‬
‫אני זוכר שאמרתי,‬ ‫"אלוהים, היא אנחנו. אלו אנחנו.‬
‫אני הותקפתי ב-1992. ונסה הותקפה ב -2020.‬
‫בעודנו מדברים עכשיו, מישהי מותקפת.‬
‫מישהי חווה הטרדה בצבא.‬
‫מה אנחנו רוצים?‬ ‫-צדק!‬
‫מתי?‬ ‫-עכשיו!‬
‫כולנו צריכים להגיד למשפחת גיין שהם לא לבד!‬
‫לראות אנשים שהגיעו מכל מיני מקומות,‬
‫זה נתן לנו תקווה. המספר הלך וגדל.‬
‫ביוסטון.‬
‫אין צדק!‬
‫באוסטין, בסן אנטוניו.‬
‫קליפורניה.‬
‫הופיעו המון ציורי קיר במקסיקו,‬ ‫במקום שההורים שלי נולדו בו.‬
‫היו כרזות במקומות כמו מצרים,‬ ‫"אני ונסה גיין",‬
‫ובמתקנים צבאיים ברחבי העולם,‬
‫וכולם התייצבו מאחורי המשפחה.‬
‫אנחנו עומדים לעבור בשידור חי‬ ‫למסיבת עיתונאים מפורט הוד‬
‫בנוגע להיעלמותה של ונסה גיין. בואו נקשיב.‬
‫התיק כולו עורר שאלות בנוגע לתקיפות מיניות,‬
‫ולדרך שמטפלים בה בדברים כאלו בפורט הוד.‬
‫מה יש לך לומר על כך לציבור?‬
‫כל טענה על תקיפה מינית‬
‫או הטרדה מינית נחקרת במלואה,‬
‫בלי קשר למקור או להקשר,‬
‫בין אם זה קשור להיעלמותה של גיין או לא.‬
‫אנחנו מתייחסים בכובד ראש‬ ‫לטענות כאלו, כמו לכל הטענות,‬
‫ואנחנו נבדוק אותן עד תום.‬
‫זה לא מקובל.‬
‫היה יותר מאדם אחד שגרם לוונסה‬ ‫להרגיש לא בנוח בעבודה.‬
‫שניהם אמרו לה דברים לא הולמים,‬
‫ושני האנשים האלו היו ממונים עלינו.‬
‫היא לא הרגישה בנוח לדווח.‬
‫היא חשבה שלא יעשה דבר.‬
‫אחה"צ טובים.‬
‫לא נמצא מידע,‬
‫ותשאלנו מאות אנשים,‬
‫כולל כל מכריה ועמיתיה לעבודה של מיס גיין.‬
‫אז אין שום אישום של התקפה מינית‬
‫או הטרדה, וכל פיסת מידע בנוגע להטרדה מינית‬
‫נבדקה לעומק מבלי שיימצאו נתונים אמינים.‬
‫מסיבת העיתונאים הרתיחה את דמי.‬
‫הם בעצם אמרו שהיא שיקרה.‬
‫איך אתם מעזים להופיע בטלוויזיה‬ ‫ולהגיד שהיא לא הוטרדה מינית?‬
‫זו חוצפה.‬
‫הם ידעו בזמנו הרבה יותר משהם אמרו לנו.‬
‫הגענו הבוקר עם הרבה שאלות.‬
‫קיבלנו כמה תשובות,‬ ‫אבל עדיין יש לנו הרבה שאלות.‬
‫הם השתמשו עכשיו במילים "דבר עבירה".‬
‫והם בודקים את כל כיווני החקירה האפשריים.‬
‫הם לא מוכנים להגיד את מי הם חוקרים או למה.‬
‫אנחנו רוצים לדעת מה קרה, ומי מחפה על מי,‬
‫ולמה הם משתיקים.‬
‫זה היה יום אינטנסיבי מאוד.‬
‫אני יודעת שאמי לא רצתה ללכת לשם.‬
‫מצבה הרגשי היה קשה.‬
‫ראשית, אני רוצה להודות לאלוהים‬ ‫שהוציא אותי מהמיטה כדי לבוא לכאן.‬
‫כי לקח להם יותר מדי זמן לחפש את הבת שלי.‬
‫התחננתי בפניהם מההתחלה שיחפשו את הבת שלי.‬
‫הם לא עשו את זה.‬
‫למה עכשיו הם מעלים‬ ‫את הצגת החיפוש הזאת? למה עכשיו?‬
‫אני דורשת צדק וכבוד לי ולבתי,‬
‫חיילת שהתגייסה לצבא‬ ‫כדי לשרת את ארצה ואת כולנו.‬
‫אם היא תימצא מתה, חס וחלילה,‬ ‫אני אסגור את הבסיס הזה!‬
‫היה לי יום הולדת כמה ימים אחר כך.‬
‫דודה שלי אמרה, "ראית בטלפון שלך?"‬ ‫ואמרתי, "לא".‬
‫היא אמרה שאמרו משהו בחדשות.‬
‫שרידי אדם נמצאו כאן הבוקר, בסביבות 11:30.‬
‫משרד השריף של מחוז בל‬ ‫הודיע לאף-בי-איי ולסי-איי-די שבאו לכאן…‬
‫קיבלתי שיחה מטים מילר,‬ ‫מייסד "טקסס אקווסרץ'".‬
‫הוא היה…‬
‫ישיר מאוד,‬
‫והוא תיאר דברים מסוימים‬ ‫שאני לא יכולה לומר.‬
‫אני לא מסוגלת. הם לא יוצאים מפי, ו…‬
‫דודתי שמעה אותי בוכה, והיא באה ואמרה,‬
‫"אסור שאימא שלך תראה אותך."‬
‫היה עליי להתעשת תוך שתי דקות.‬
‫אז הייתי חייבת להחזיק הכול בפנים.‬
‫לפני שהשוטר הגיע, סיפרתי לאימא שלי.‬
‫היא אמרה, "אימא, בואי נדבר".‬
‫אמרתי, "הם מצאו משהו, נכון?"‬ ‫היא אמרה, "כן".‬
‫שאלתי, "מה הם מצאו?"‬ ‫היא ענתה, "אימא, תהיי חזקה, בבקשה".‬
‫"כן, אהיה חזקה."‬ ‫"אימא, אני לא יודעת איך להגיד את זה."‬
‫"תגידי, בתי. אני חזקה. תגיד לי. "‬ ‫היא אמרה, "זאת הילדה שלנו".‬
‫אמרתי, "מה זאת אומרת? הם מצאו אותה?"‬
‫"כן, אימא.‬
‫"אבל לא כמו שרצית."‬
‫"תמשיכי."‬
‫היא אמרה, "היא נרצחה".‬
‫"לא, תשכחי מזה."‬
‫השתגעתי באותו רגע.‬
‫השתגעתי בגלל הכאב.‬
‫אמרתי, "לא, זאת לא הילדה שלנו."‬ ‫היא אמרה, "אימא, זאת הילדה שלנו".‬
‫"האם אראה אותה? אחבק אותה?‬ ‫אלטף את פניה הבתוליות היפות?"‬
‫"כן, אימא, אבל את צריכה לחכות.‬
‫"קחי כדור הרגעה ולכי לישון.‬
‫"עלייך להרגיש טוב לקראת הקבורה וכל זה."‬
‫"אבל למה עשו את זה לבת שלי? למה?"‬
‫"אני לא יודעת, אימא."‬
‫"תגידי לי שזה סיוט, בתי."‬
‫"לא, אימא.‬
‫"זאת ונסה הקטנה שלנו."‬
‫- ונסה גיין -‬
‫- צבא ארצות הברית -‬
‫- אין להשליך פסולת -‬
‫- ונסה גיין זכרה לברכה -‬
‫- הצילו -‬
‫באזור שוונסה נמצאה בו,‬
‫משהו נשרף.‬
‫הם מצאו חתיכות פלסטיק.‬
‫באותו יום, דיברנו עם מישהו מטעם הצבא.‬
‫הם פשוט זרקו לעברנו הכול,‬
‫את החקירה כולה,‬
‫בלי תנחומים, בלי כלום.‬
‫ואז זה התפרסם בחדשות.‬
‫כשהחיילת ונסה גיין נעלמה,‬ ‫כמה סוכנויות, כולל האף-בי-איי,‬
‫הגיעו לבצע חקירה בפורט הוד.‬
‫כעת, הוגשה תלונה פלילית חדשה‬ ‫בטענה שהיא נרצחה.‬
‫החייל ארון רובינסון חבט בפטיש‬ ‫בראשה של גיין כמה פעמים,‬
‫הרג אותה בבסיס ואז הכניס אותה לארגז.‬
‫בהתחלה הוא אמר שהוא הגיע לאימון ביחידה,‬
‫ואז חזר הביתה.‬
‫אבל מפני שהצלחנו למקם את הטלפון הנייד שלו,‬
‫האליבי שלו התחיל לקרוס.‬
‫מיקום נוסף של הטלפון הנייד שלו‬ ‫הוביל אותנו לנהר לאון.‬
‫חשודה נוספת, ססילי אגילאר בת ה-22,‬
‫הואשמה בקשר להיעלמותה של גיין.‬
‫בתצהיר בן חמישה עמודים,‬ ‫אגילאר מודה שעזרה לו‬
‫להיפטר מגופתה של גיין.‬
‫הוא לקח אותה לגשר ליד נהר לאון,‬
‫שם הזוג חתך אותה, הצית את גופתה,‬
‫וקבר אותה בשלושה מקומות שונים.‬
‫ביום שנמצאו בו שרידיה של ונסה,‬
‫רובינסון עוכב בשל הפרת נהלי הקורונה,‬
‫ואנשי הסי-איי-די לא יידעו את החייל‬
‫שהוצב לשמור על רובינסון‬
‫שהוא חשוד גם ברצח גיין.‬
‫רובינסון הורשה להחזיק בטלפון שלו,‬
‫וכשהוא קרא על איתור גופתה של גיין,‬ ‫הוא התקשר לחברתו, ססילי אגילאר,‬
‫ואמר, "מותק, הם מצאו חתיכות".‬
‫החייל הזה אפשר איכשהו‬ ‫לרובינסון לחמוק מהשגחה.‬
‫שוטרים איתרו את החשוד צועד‬ ‫במרחק כשישה ק"מ מפורט הוד.‬
‫כשהמשטרה התעמתה עם החשוד,‬ ‫הוא שלף אקדח וירה בעצמו.‬
‫הם ידעו ללא ספק שרובינסון הוא הרוצח,‬
‫והם לא עצרו אותו?‬
‫זה כישלון עצום.‬
‫היה צריך לפטר את סוכן הסי-איי-די,‬
‫היה צריך לפטר את המפקד.‬ ‫אנשים היו צריכים להיענש.‬
‫דבר מזה לא קרה.‬
‫איך זה יכול לקרות בבסיס צבאי?‬
‫איך זה יכול לקרות כשהיא בתפקיד?‬
‫בפורט הוד, "המקום הנהדר", לא עשו דבר!‬
‫וזאת ההוכחה שהם שיקרו לנו!‬
‫אם בצבא קיוו להתפייס‬ ‫עם משפחת גיין במפגש הזה,‬
‫אני לא חושב שזה קרה.‬ ‫למען האמת, המשפחה אמרה‬
‫שהם כועסים יותר מתמיד‬
‫על הטיפול של הצבא ברצח ונסה גיין,‬
‫ובחקירת הרצח.‬
‫לופה גיין, אחותה של ונסה,‬ ‫סיפרה לי שהמשפחה ‬
‫עדיין לא קיבלה את כל התשובות,‬ ‫וספציפית, מדוע ונסה נרצחה,‬
‫ולמה נדרש לצבא כל כך הרבה זמן‬ ‫לאתר את החייל.‬
‫הצבא וכל שירותי הביטחון‬ ‫משתמשים בחוק הפרטיות‬
‫כדי להרחיק מידע מהקורבנות‬ ‫וממשפחות הקורבנות.‬
‫אז בצבא יגידו דברים כמו,‬
‫"נקטנו בפעולה הולמת." וזה כל מה שתשמע.‬
‫מערכת המשפט הפלילי הצבאית שונה מהאזרחית‬
‫בכך שבמערכת האזרחית שולטים תובעים ושופטים.‬
‫בצבא, מפקד שולט במערכת,‬
‫והמפקד הזה הוא לא עורך דין.‬
‫הם סומכים על זה שהניצולים ומשפחותיהם‬ ‫ישמרו על שתיקה,‬
‫או שהתקשורת לא תתעניין,‬
‫והם טעו קשות בתיק הזה,‬
‫כי משפחת גיין לא התכוונה לשתוק.‬
‫נטלי לימדה אותי על תחומי השיפוט של הצבא,‬
‫ועל כך שאזרחים לא יכולים לעשות דבר,‬
‫אלא אם מדובר בדרג בכיר יותר,‬ ‫כלומר בקונגרס במקרה הזה.‬
‫אז הגשת הצעת חוק תהיה הדרך לצדק.‬
‫מפני שאין השלכות על הטרדה מינית בצבא,‬
‫הכול מותר.‬
‫אפשר לתקן את זה רק באמצעות חקיקה.‬
‫אפשר לנסח מדיניות כמה שרוצים.‬
‫יש להם מדיניות! מישהו נצמד לה? לא.‬
‫הצבא לא עשה דבר כדי להתמודד עם הבעיה הזאת.‬
‫צדק אינו רק לקבל תשובות ברצח של אחותי.‬
‫הוא גם ניסיון לעזור לקורבנות.‬
‫אני חושבת שזאת הייתה חובתנו,‬
‫במיוחד עבור ונסה, כקורבן של הטרדה מינית.‬
‫דיברנו על זה במשפחה.‬ ‫אמרתי, "אתם חושבים שזה רעיון טוב?‬
‫"נצטרך לנסוע הלוך ושוב לוושינגטון,‬ ‫להיפגש עם פוליטיקאים.‬
‫"אתם בטוחים שאתם רוצים לחצות את הארץ?"‬
‫נולדתי ביוסטון. הייתי כאן כל חיי.‬
‫חיינו יחד כל הזמן הזה, לא נפרדנו.‬
‫בתור הבכורה, זו אחריות גדולה.‬
‫אמי זקוקה לעזרה בדרך כלל‬
‫כי היא לא במיטבה מבחינה בריאותית.‬
‫כלפי האחים שלי,‬
‫אני האחות הגדולה, וגם קצת כמו אימא.‬
‫אמי היא האימא הראשונה.‬ ‫מיירה היא האימא השנייה.‬
‫ונסה,‬
‫היא הייתה כמו האימא השלישית.‬
‫אם התנהגתי לא יפה בבית הספר‬ ‫או קיבלתי ציון רע,‬
‫היא נזפה בי כאילו הייתה אמי,‬
‫ואמרה לי להכין שיעורי בית,‬ ‫ושאלה אותי, "סיימת כבר?"‬
‫לפני מותה של ונסה, היו לי חיים רגילים.‬
‫חייתי מיום ליום, הלכתי לבית הספר,‬
‫עשיתי ספורט, דיברתי עם חברים.‬
‫הייתי בכיתה י'.‬
‫כשאני חושבת לחזור לחיים רגילים כמו פעם,‬
‫זה לעולם לא יהיה רגיל.‬
‫בכל פעם שאני מנסה לנהל חיים רגילים‬ ‫או לחזור לעבודה,‬
‫ולעשות את מה שעשיתי בעבר,‬
‫אני חושבת על ונסה.‬
‫נוצרה מעין אחריות,‬
‫שלי, של משפחתי, לקדם את זה.‬
‫לא הייתה לנו ברירה אלא להילחם למען חקיקה‬
‫תחת שם אחותי כדי לעזור לאנשים אחרים.‬
‫- וושינגטון הבירה -‬
‫כדי לחוקק חוק,‬
‫חברי הקונגרס והסנאט צריכים להצביע,‬ ‫והנשיא צריך לחתום עליו.‬
‫זה דורש הרבה עבודה.‬
‫קרובי משפחת ונסה גיין‬ ‫נפגשו היום עם הנשיא טראמפ,‬
‫והוא אמר להם שמשרד המשפטים‬
‫חוקר את הרצח שלה.‬
‫נטלי ארגנה את הפגישה עם דונלד טראמפ.‬
‫אני רוצה שתעזור לי להשיג צדק עבור בתי.‬
‫היא מבקשת את עזרתך בעשיית צדק בנושא בתה.‬
‫איך זה קורה בבסיס צבאי,‬ ‫שכולם אמורים להיות בטוחים בו,‬
‫אבל החיילים לא בטוחים?‬
‫אנחנו זקוקים לחקירה בקונגרס‬ ‫כי לא יכול להיות‬
‫שאיש לא ראה ולא שמע כלום.‬
‫ועכשיו, כידוע לכן,‬ ‫משרד המשפטים והאף-בי-איי שם,‬
‫והם מבצעים חקירה מעמיקה מאוד,‬
‫כמו גם הצבא, אז מתבצעת חקירה מעמיקה מאוד.‬
‫תעשה היסטוריה עם ונסה.‬
‫אתה תעשה היסטוריה עם ונסה,‬
‫כי אנחנו זקוקים לשינוי ועכשיו,‬
‫ואנחנו זקוקים למשהו חיובי,‬ ‫כדי שחיילים ירגישו בטוחים להתגייס,‬
‫שירגישו בטוחים כשהם משרתים את האומה,‬
‫שיחושו כבוד לשרת את האומה,‬ ‫וירגישו בעלי ערך ובטוחים.‬
‫הצעת החוק הזאת תעזור להם.‬
‫אנחנו נרד לשורש העניין, אולי כולו. בסדר?‬
‫תודה רבה לכם.‬ ‫-בסדר, חבר'ה. בואו נלך. תודה.‬
‫אין צדק!‬ ‫-אין שלום!‬
‫מה אנחנו רוצים?‬ ‫-צדק!‬
‫מתי?‬ ‫-עכשיו!‬
‫משפחת גיין נפגשה עם הנשיא‬
‫כדי לדבר על הצעת חוק "אני ונסה גיין".‬
‫לופה בעקבים גבוהים. ודאי הבחנתם בכך.‬
‫מהמם.‬
‫ונסה קנתה לה אותן‬ ‫והיא רצתה לנעול אותן למענה היום.‬
‫זאת הייתה הפעם הראשונה‬ ‫שראיתי את לופה עולה על הבמה ומדברת.‬
‫היא לא ריסנה את עצמה.‬
‫אני נרגשת מאוד להיות כאן, כי באתי יחפה,‬
‫כי ונסה נתנה לי את הנעליים האלו,‬ ‫והחלטתי לנעול אותן‬
‫כי זה למענה, לא למען אף אחד אחר.‬
‫זה למען ונסה.‬
‫כי עכשיו, אחותי עם אלוהים.‬ ‫היא במקום טוב יותר.‬
‫כל שאר הניצולים ומשפחותיהם כאן,‬
‫אבל אחותי לא.‬
‫קדימה, לופה!‬
‫- צדק לוונסה -‬
‫הנשיא טראמפ.‬
‫הוא אמר שיתמוך בחוק "אני ונסה גיין".‬
‫ולכל מי שאמר,‬
‫"הנשיא לעולם לא ייפגש איתך"‬ ‫או "לעולם לא תיכנסי לבית הלבן",‬
‫פגשנו אותו. זכינו בתמיכתו.‬
‫ואני רוצה שתדעו שהוא ניגש אליי‬
‫ושאל אותי, "בת כמה את?"‬ ‫אמרתי, "אני בת 16".‬
‫הוא אמר, "אנחנו זקוקים לאנשים כמוך.‬ ‫הבגרות שלך מרשימה מאוד,‬
‫"ואת אומרת את שלך,‬ ‫ולא פוחדת לדבר עם אף אחד."‬
‫גם אתם לא צריכים לפחד לדבר עם אף אחד!‬
‫כי אם יש לנו תמיכה מהנשיא,‬
‫אני רוצה תמיכה מהאומה,‬
‫כי זה לא עניין רפובליקני או דמוקרטי,‬
‫זה לא עניין של גזע,‬
‫זה עניין אנושי,‬ ‫וצריך להיות העניין של כולם.‬
‫זו חקיקה חשובה.‬
‫בדרך כלל, המטרידים המיניים שייכים להנהגה,‬
‫מישהו משרשרת הפיקוד.‬
‫יחד עם זאת, אותם מפקדים הם אלו‬
‫שמנהלים את החקירה.‬
‫מטרת החקיקה היא לבטל את שרשרת הפיקוד,‬
‫ולהביא עורכי דין מקצועיים שייעצו לקורבנות.‬
‫חברת הקונגרס ג'קי ספיר,‬ ‫וחבר הקונגרס מאוקלהומה מארקווין מולין‬
‫מובילים את הצעת החוק.‬
‫שמחנו מאוד להודיע לעולם שזאת הצעת החוק‬
‫שמשפחתה של ונסה גיין‬ ‫תומכת בה ועומדת מאחוריה.‬
‫גיליתי שמוטב לבקש מג'קי ספיר‬
‫לתת חסות להצעת החוק,‬
‫כי ידעתי שהיא תוכל לעשות את זה.‬
‫נהפכתי למעורבת ב-2010.‬
‫אמנם דיברו על הסוגיה,‬
‫אבל זה היה כמו לחזור לשנות ה-50 וה-60.‬
‫סגנון הדיבור היה‬
‫שהדבר הזה קורה כי נשים בצבא‬
‫לובשות בגדים פרובוקטיביים‬ ‫או שותות יותר מדי.‬
‫אז ב-2011, הצגתי את החקיקה הראשונה‬
‫להתמודדות עם תקיפות מיניות בצבא.‬
‫שערוריות מיניות נהפכו לנורמה החדשה בצבא.‬
‫זוהי תוצאה של מערכת משפטית‬ ‫הכבולה לשרשרת הפיקוד,‬
‫ויש כאלו שיעשו הכול כדי להגן עליה.‬
‫את מאשימה את כל שרשרת הפיקוד.‬
‫לכן אני מתרגש כל כך.‬
‫אם מסירים את האחריות מאותו מפקד,‬
‫פוגעים למעשה ביכולת שלו להוביל.‬
‫ההתנגדות עלתה, בהתחלה, מהצבא.‬
‫הם תמיד אומרים את המילים הנכונות,‬
‫ויחד עם זאת, היה ברור שמדובר במגפה.‬
‫המפקדים צריכים להיות‬ ‫מעורבים יותר בפתרון הבעיה הזאת,‬
‫לא פחות.‬
‫המפקדים צריכים מעורבים בסדר ובמשמעת הטובים‬
‫ביחידות שלהם.‬
‫הם חשבו שלמפקדים צריכה להיות‬ ‫סמכות בלעדית על הכול.‬
‫בעבר, המפקדים החליטו‬ ‫אם מותר לחיילים להתגרש.‬
‫המפקדים החליטו אם לאפשר לרופא לקטוע רגל.‬
‫החוקים המקוריים האלו, מלפני 200 שנה,‬
‫נועדו לקבלת החלטות בשדה הקרב.‬
‫זה לא המצב יותר.‬
‫שינינו את דרך ההתמודדות שלנו‬ ‫עם דברים כאלו, ועלינו להמשיך‬
‫לשנות ולמקצע גם את מערכת המשפט.‬
‫אם אחת מכל חמש נשים אומרת‬ ‫שהיא משרתת בצבא,‬
‫ונחשפת למגע מיני לא רצוי,‬
‫זו בעיה רצינית.‬
‫אותה בעיה קיימת במגזר האזרחי.‬
‫בצבא זה שונה מאוד.‬ ‫הכול כבול לשרשרת הפיקוד.‬
‫שרשרת הפיקוד שולטת במערכת המשפט הצבאית.‬
‫יש להם סמכות מלאה עליה.‬
‫אני חושב שזה שווה ערך‬
‫למצב, למשל, של שכירה ב"וולמרט"‬
‫שהותקפה מינית על ידי שכיר אחר,‬
‫ומנהל הקומה אומר,‬ ‫"טוב, אני לא מאמין לך. סיימנו".‬
‫או שהוא אומר, "אני חושב שזה ממש רציני.‬ ‫אעביר את זה למנהל הסניף".‬
‫ומנהל הסניף אומר,‬
‫"אני לא חושב שקרה משהו. לך מפה",‬
‫או שמנהל הסניף אומר,‬ ‫"נפנה למנהל האזורי ונראה מה יגידו שם",‬
‫והמנהל האזורי אומר, "נעביר את זה‬ ‫לאנשי התאגיד ונראה מה הם יגידו",‬
‫ובסופו של דבר, מנכ"ל כלשהו מ"וולמרט" מחליט‬
‫אם מישהו יועמד לדין או לא. זה מגוחך.‬
‫איש לא ירצה לעבוד במערכת כזאת,‬
‫אבל זה מה שקורה בצבא.‬
‫הרצח המזוויע של ונסה גיין‬ ‫אילץ את הצבא להבין‬
‫שזה לא יהיה אחד המקרים‬
‫שאפשר לטאטא מתחת לשטיח.‬
‫הובטח לנו שהחוק יעלה להצבעה ב-30 בספטמבר,‬
‫ביום ההולדת של ונסה, אז ציפינו לזה,‬
‫וכשהגיע היום, התקשרו אלינו ואמרו‬
‫שאי אפשר היה לעשות את זה.‬
‫זה היה מאכזב.‬
‫הצעת החוק הזאת הייתה אמורה לעלות‬ ‫לדיון במליאה, וזה לא קרה.‬
‫היא לא עלתה להצבעה במליאה.‬
‫כל הצעת חוק מתבטלת‬ ‫אם לא מעבירים אותה עד סוף השנה,‬
‫כי בשנה הבאה יהיה קונגרס חדש,‬
‫והקונגרס החדש הזה מתחיל מחדש.‬
‫הקונגרס חזר להצעת החוק בספטמבר,‬
‫אבל לא הייתה התקדמות.‬
‫- הקונגרס מאפשר להצעת חוק להתבטל -‬
‫חוק "אני ונסה גיין" לא עבר, וזה מתסכל.‬
‫- זה כל כך עצוב!‬ ‫הכול עניין של פוליטיקה בלבד! -‬
‫- לא נפסיק! -‬
‫- זו סטירה בפני ונסה,‬ ‫משפחתה וכל הקורבנות של תקיפה מינית! -‬
‫- איך זה שמישהו האמין‬ ‫שממשל טראמפ ינסה אפילו. -‬
‫עצוב לראות את כל הקורבנות,‬
‫ואני לא יודעת איך לעזור לאנשים,‬ ‫ושום דבר לא נעשה.‬
‫ודבר לא נעשה.‬
‫מאז מה שקרה עם הצעת החוק…‬
‫להורים שלי היה ממש קשה,‬
‫ואימא שלי הייתה חולה.‬
‫תזיזי לימין.‬
‫לא אצליח למצוא את הדבר הזה.‬
‫זהו זה.‬ ‫-הנה.‬
‫מתי הם יתחילו להוציא דברים מהחדר?‬
‫כשאקבל עזרה.‬
‫מתי?‬ ‫-בינואר, אם ירצה האל.‬
‫כל עוד כולנו בסדר.‬
‫לא.‬
‫יש מחלה מכל עבר.‬
‫אחרי הטרגדיה, הגיעה המחלה.‬
‫אומרים ש"השקט בא אחרי הסערה".‬ ‫אלוהים אדירים.‬
‫אני לא יודעת.‬
‫מבחינתנו, המחלה באה אחרי הסערה.‬
‫אני יודעת שלא קל לנו, אבל כאילו…‬
‫"איך אני מתמודדת עם הלחץ?"‬
‫לפעמים אני רוצה להרחיק את כולם.‬
‫ואז אני חושבת שוב,‬
‫"זה לא יעזור לאף אחד",‬ ‫אז אני חייבת להמשיך, איכשהו.‬
‫אוקיי.‬
‫הערב, צוות ההגנה של ססילי אגילאר‬ ‫דורש לבטל את ההודאה שלה.‬
‫פרקליט ההגנה של אגילאר טוען‬ ‫שאיש לא הקריא לה את זכויות מירנדה.‬
‫לאחרונה גילינו שססילי אגילאר,‬
‫החברה של רובינסון‬ ‫ניסתה לבטל את ההודאה שלה,‬
‫כלומר, את כל מה שהיא אמרה לסי-איי-די,‬
‫ואנחנו לא נאפשר לזה לקרות.‬
‫שאלוהים יעזור לך ויגן עלייך,‬
‫על שתיכן, במסע הארוך שלכן.‬
‫בתי הקטנה, שאלוהים יברך אותך‬ ‫וישמור על בריאותך.‬
‫ותשתדלי לא לבכות.‬
‫תהיי חזקה.‬
‫ההודאה היא מרכיב מרכזי בתביעה הזאת.‬
‫בלעדיה, אני לא יודעת אם יש ראיות‬ ‫שיוכיחו את אשמתה.‬
‫אנחנו נוסעות לווייקו.‬
‫נלך לבית המשפט,‬
‫ונשמע מה יש לה לומר.‬
‫אני גאה בהן כי הן עושות את זה למען אחותן.‬
‫וכפי שהן הבטיחו לה,‬
‫הן יעשו הכול כדי להגיע לאמת.‬
‫זה כאילו, "איך אתם מעזים?"‬
‫למשפחה יש זכות לסגירת מעגל כלשהי‬
‫בכל הנוגע לאובדן בתם.‬
‫השאלה הגדולה ביותר היא,‬
‫"למה?‬
‫"למה לקחת את חייה? ואז להיפטר ממנה לגמרי?"‬
‫אני לא מבינה איך אגילאר עזרה לו‬ ‫לעשות דברים כאלו.‬
‫אני מקווה שהם חוקרים את אגילאר‬ ‫כדי לברר מה היא יודעת.‬
‫צדק!‬
‫צדק לוונסה!‬
‫מה אנחנו רוצים?‬ ‫-צדק!‬
‫מתי?‬ ‫-עכשיו!‬
‫הוריי ומשפחתי לא רצו שאכנס לאולם ביהמ"ש‬
‫בגלל גילי והחוויה הטראומטית.‬
‫איך קוראים לה?‬ ‫-ונסה!‬
‫בקול ובגאווה! מה אנחנו רוצים?‬ ‫-צדק!‬
‫צדק! צדק לוונסה!‬
‫אז חשבתי, "אם אני לא יכולה‬ ‫לעשות שום דבר בפנים,‬
‫"אז אעשה משהו בחוץ לפחות."‬
‫אני מרגישה שיהיה נכון עכשיו‬
‫להתחבר כקהילה, אז אם מישהו מוכן‬
‫לדבר ולציין את שמו,‬ ‫להרים יד או משהו, אני לא יודעת.‬
‫נעביר אותו, בסדר?‬
‫אחר צוהריים טובים.‬
‫אני באתי מאוסטין.‬
‫אם נתאחד ונדרוש צדק לוונסה, נשיג צדק.‬
‫זה חשוב לי מאוד‬ ‫כי גם אני ניצולה של תקיפה מינית.‬
‫אני שומעת הרבה אנשים שאומרים,‬ ‫"אני לא יכולה להשפיע".‬
‫אני אדם אחד, ואני כאן, והקול שלי חזק.‬
‫תמיד יהיה לנו קול. לכן אני אומרת,‬ ‫"היו הקול. היו השינוי".‬
‫אנחנו כאן איתך. הקרב שלך הוא הקרב שלנו.‬
‫לא חשוב הגיל, המגדר, הגזע.‬
‫כדי שיקרה שינוי, אנחנו צריכים להשמיע קול.‬
‫שמי לופה גיין.‬
‫אני בת 17. אני עדיין בתיכון.‬
‫אני אחותה הצעירה של ונסה.‬
‫כשהייתי בת חמש או ארבע,‬
‫היו לי לקויות דיבור. לא יכולתי לדבר בכלל.‬
‫התחלתי לדבר בגיל שבע.‬
‫התביישתי בזה. לכן חשבתי, "פשוט תהיי שקטה".‬
‫לא ניסיתי אפילו, כי כשניסיתי, לא הצלחתי,‬
‫ואז חוויתי בריונות בגלל זה.‬
‫אני מניחה שעכשיו,‬
‫זה דחף אותי לדבר גלויות מאוד.‬
‫אני מביעה את דעתי כשאני צריכה.‬
‫ואני מדברת למען מטרה טובה,‬ ‫ואני כאן בשביל זה.‬
‫אישה בשם ססילי אן אגילאר‬ ‫נמצאת שם בפנים, מול משפחתי.‬
‫ויש לה חוצפה להראות את פניה‬ ‫אחרי מה שהיא עשתה לאחותי.‬
‫ראית גופה מבותרת, נשרפת.‬
‫ועוד נותרו לך כוחות‬ ‫לחפור בורות, לנסוע לנהר,‬
‫לשמור על שתיקה במשך חודשיים,‬ ‫למרות שראית אותנו בחדשות‬
‫יום אחר יום.‬
‫היא גזלה ממני את האפשרות‬ ‫לראות אותה עוד פעם אחת.‬
‫אבל אימא שלי תמיד אומרת,‬ ‫"עלייך להמשיך להילחם".‬
‫וכל יום אני מזכירה לעצמי,‬ ‫"לא מדובר רק בוונסה".‬
‫מדובר בכולנו.‬
‫אנחנו מקווים שנשיג את התוצאה הרצויה בפנים.‬
‫אז, תודה.‬
‫יצאנו זה עתה מהשימוע.‬
‫השופט דחה את בקשתם‬ ‫לבטל את ההצהרה של ססילי אגילאר,‬
‫את ההודאה שלה לגבי מה שקרה.‬
‫למדנו שססילי ניסתה לטעון‬
‫שארון רובינסון הצמיד אקדח לראשה‬
‫בלילה שבו היא עזרה לו‬ ‫להיפטר מגופתה של ונסה.‬
‫אנחנו מתקשים להאמין בזה.‬
‫אנחנו בטוחים שזה חלק מטקטיקת ההגנה שלה.‬
‫זה היה ניסיון לעוות את האמת,‬
‫והחוק לא פעל לטובתה היום,‬
‫ונקווה שהצדק ינצח בתיק הזה.‬
‫זה צעד בכיוון הנכון.‬ ‫זה צעד לקראת עשיית צדק לאחותי,‬
‫צדק ללוונסה גיין.‬
‫ואנחנו לא נפסיק להילחם לעולם. נמשיך ללחוץ.‬
‫צדק לוונסה!‬
‫- מאי 2021 -‬
‫הערב, צבא ארה"ב מפרסם דו"ח נוקב לפיו,‬
‫"מנהיגים בפורט הוד בטקסס‬
‫התעלמו מתלונותיה של ונסה גיין‬ ‫על הטרדה מינית."‬
‫בכירי הצבא אישרו‬
‫את מה שמשפחתה של ונסה גיין‬ ‫טענה לכל אורך הדרך,‬
‫שהיא עברה הטרדה מינית בפורט הוד.‬
‫הוכח שהייתה הטרדה מינית.‬
‫זה מה שחקרתם במשך חמישה חודשים?‬
‫בשביל זה גרמתם לי להתייסר?‬
‫זאת הייתה החקירה הפלילית של הצבא,‬
‫להגיד את מה שאמרתי להם כבר.‬
‫כל זה בשביל זה?‬
‫אלוהים, כולם יודעים את זה כבר.‬
‫אני יודעת את זה כאימא שלה.‬ ‫אלוהים לא ימחל לכם.‬
‫אני שמחה שהם אישרו‬ ‫את מה שאמרנו לכל אורך הדרך.‬
‫שאנחנו לא סתם אומרים,‬ ‫כי בשלב מסוים הם אמרו,‬
‫"אתם משקרים בנוגע להטרדה המינית.‬ ‫אין הוכחה לכך."‬
‫זאת אחת הסיבות לכך שהאמון שלנו בצבא נשבר.‬
‫לפי הדו"ח שלהם, בקיץ 2019,‬
‫אחד הממונים על ונסה‬ ‫ניסה לשדל אותה למין בשלישייה.‬
‫בהמשך, בעת אימון שטח, אותו ממונה ניגש אליה‬
‫כשהיא עשתה את צרכיה בין העצים.‬
‫היא סיפרה לחבריה, היא סיפרה לממונה עליה‬
‫שהיא פחדה‬
‫מתגובת תגמול נגדה.‬
‫כמה זמן ידעו במנהיגות פורט הוד‬ ‫שהיא הוטרדה מינית?‬
‫האם הם ביטאו את הדעה הרווחת‬ ‫כשהם חזרו ואמרו‬
‫שאין ראיות שמוכיחות הטרדה?‬
‫בכירי הצבא נשאלו כמה פעמים אם יפרסמו‬
‫את שם האדם שהטריד את ונסה גיין,‬ ‫והם סירבו לעשות זאת.‬
‫הם גם לא ציינו אם האדם הזה‬ ‫יועמד לדין פלילי בעתיד.‬
‫משיחות עם חיילים שונים בבסיס,‬
‫לא רק ממונה אחד הטריד אותה, אלא שניים.‬
‫אחד מהם עדיין משרת בפורט הוד.‬
‫הוא עדיין מקבל משכורת. כאילו לא קרה כלום.‬
‫הוא עדיין יכול לפגוע באדם אחר.‬
‫לדברי החוקרים, לתקרית הזאת‬ ‫אין קשר לרוצח לכאורה,‬
‫החייל ארון רובינסון,‬
‫ואין ראיות אמינות לטענה שהוא הטריד אותה,‬
‫אבל הוא כן הטריד מישהי אחרת.‬
‫הם חושבים שאם הם ימשיכו להגיד‬
‫שרובינסון לא הטריד מינית את ונסה,‬ ‫אנחנו נאמין בזה.‬
‫לאור המוניטין שלו,‬
‫יש סבירות גבוהה מאוד שזה קרה.‬
‫אין להם מושג,‬
‫בגלל החקירה הגרועה שלהם,‬
‫מה הוא עשה לוונסה לפני שהוא הרג אותה.‬
‫הייתי אומר שסביר מאוד‬ ‫שהוא הרג אותה תוך כדי תקיפה מינית.‬
‫אין לי כל ספק שהיעד העיקרי של הצבא היה‬
‫להפריד בין הרצח לכל טענה‬ ‫של הטרדה מינית או תקיפה מינית.‬
‫הם ניהלו מלחמה בגבעת הקפיטול,‬
‫והם לא רצו לאפשר למשפחה הזאת‬ ‫ולהיעלמותה של ונסה‬
‫לשמש כתחמושת נגדם.‬
‫הצבא לא ישתנה מכוחות עצמו.‬
‫הדבר החשוב ביותר לצבא זה להגן על הצבא,‬
‫ולכן חקיקה הייתה‬ ‫התגובה האמיתית היחידה לזה.‬
‫אם הצעת החוק תועלה שוב,‬
‫הקורבנות יזכו בצדק שאחותי לא זכתה לו.‬
‫אז אנחנו עלינו להמשיך,‬ ‫ולא חשוב כמה זמן זה ייקח.‬
‫- צדק לוונסה גייין -‬
‫עכשיו, כשעבר זמן,‬
‫זה רק קשה עוד יותר.‬
‫אבל בסופו של דבר,‬ ‫עלינו למצוא דרך לעשות את זה.‬
‫אם גרמנו לקונגרס להקשיב,‬ ‫נוכל לגרום לו להעביר את החוק.‬
‫החלטנו להגיש שוב את הצעת החוק‬
‫ולקוות שהיא תעבור,‬ ‫כי זה הסיכוי האחרון שלנו.‬
‫לא נצליח לצבור שוב את אותה תנופה‬
‫כמו שהייתה לנו השנה.‬
‫- וושינגטון הבירה -‬
‫אחרי הבחירות לנשיאות, ותחת ממשל ביידן,‬
‫החלטנו להגיש את הצעת החוק "אני ונסה גיין"‬
‫בפעם השנייה.‬
‫אנחנו מקווים לקבל תמיכה‬ ‫כדי לעבור בבית הנבחרים, בסנאט,‬
‫ומשם לנשיא כדי שיחתום על החוק.‬
‫איך את מרגישה?‬
‫קצת יותר טוב.‬
‫אוקיי.‬
‫תגידי ללופה לאכול.‬
‫כן. תראי.‬
‫תאכלי מהפירות.‬
‫זה בריא.‬
‫טוב, נדבר אחר כך.‬
‫תודי לנטלי על הכול.‬
‫כן.‬
‫טוב, יקירה, להתראות.‬ ‫-אתן בתפילותיי.‬
‫ביי.‬ ‫-להתראות.‬
‫להגדיר מהו צדק?‬
‫הצדק הוא לא רק לכלוא‬
‫או להטיל אחריות על האדם שהיה חלק מהרצח.‬
‫מדובר גם בהגינות.‬
‫שלום. שלום, היו"ר. מיירה גוון.‬ ‫טוב לראותך שוב. עבר הרבה זמן.‬
‫הבטחנו לך.‬ ‫-תודה.‬
‫טוב לראותך, היו"ר.‬ ‫-היי, לופה. מה שלומך?‬
‫טוב לראות אותך שוב.‬
‫לעולם לא נחזיר את ונסה,‬ ‫אבל אני מאמינה שאם זאת הייתה בתי,‬
‫הדבר הכי טוב שנוכל לעשות הוא‬
‫לחוקק חוק על שמך‬
‫ולשנות את ההיסטוריה עם החוק הזה,‬ ‫וזה יהיה, במובן מסוים, צדק.‬
‫אחה"צ טובים לכולם.‬
‫כיו"ר הבית, אני גאה לתמוך‬ ‫בהצעת החוק "אני ונסה גיין" של ג'קי ספיר.‬
‫אני מודה לכם שעזרתם לנו‬ ‫לקיים את ההבטחה שהבטחנו לפני שנה‬
‫למשפחה, שתהיה לנו חקיקה,‬ ‫ושזה יגרום לשינוי.‬
‫עלינו להיות הקול, להיות השינוי,‬ ‫ולכבד את אחותי.‬
‫אנחנו כאן כדי להבטיח ששמה לא יישכח.‬
‫השינוי הזה צריך לקרות, ועליו לקרות עכשיו.‬
‫אימא שלי מוסרת ד"ש.‬ ‫-תודה.‬
‫היא מודה לך על שהיית איתנו.‬ ‫-תודה על דברייך.‬
‫תראו את כפות הרגליים שלי.‬
‫למה באת בנעליים האלו?‬
‫לא יודעת.‬
‫נוכל להצטלם שם?‬ ‫-כן, זה מה שרציתי לעשות. בואי.‬
‫נצטלם בזריזות. כן.‬ ‫-כן.‬
‫בסדר, אחת.‬
‫פגשנו סנטורים, חברי קונגרס ואנשים‬
‫שנלחמים על זה כבר עשור.‬
‫וכל שנה זה בוטל.‬
‫וזה נהפך לאחד הנושאים‬ ‫ש"אנחנו לא רוצים לדבר על זה".‬
‫הבנתי שיש לי שופר ושאני צריכה לוודא‬
‫שכולם ישמעו על זה, ושכל כתב ידע.‬
‫זה לא יבוטל במשמרת שלי. זה חייב להשתנות.‬
‫הנענו את המכונה הזאת,‬ ‫ועכשיו עלינו להפוך את זה לחוק.‬
‫הצלחתן לשכנע חברי קונגרס בעבר,‬ ‫וחלק מהחברים‬
‫שתמכו בחוק בשנה שעברה‬ ‫לא תומכים בו השנה, אז…‬
‫דברו איתם.‬
‫יש לנו פגישות עם חברי וחברות קונגרס‬ ‫כדי לנסות לשכנע אותם‬
‫להצביע בעד החוק.‬
‫כרגע, אנחנו מקוות להשיג הצבעה‬ ‫עד סוף השנה, כי אם לא,‬
‫נצטרך להתחיל שוב מחדש בשנה הבאה.‬
‫היי.‬ ‫-היי, סנטורית.‬
‫מה שלומך? נטלי ח'אום.‬ ‫טוב לראות אותך שוב.‬
‫זו מיירה גיין.‬ ‫-מיירה.‬
‫חשוב שנמשיך להפעיל לחץ,‬
‫ושנוודא שזה יהיה נושא בכל בית, בכל מקום.‬
‫אנחנו מלאות תקווה‬ ‫ומאמינות שהחוק יתקבל השנה.‬
‫אנחנו צוברים תאוצה בעניין הזה.‬
‫ומבחינתי, אחותך הייתה נקודת התפנית.‬
‫לדבר לעתים קרובות על הרצח של ונסה,‬
‫זה מעורר הרבה זיכרונות.‬
‫אז לחזור על עצמנו שוב ושוב,‬
‫זה קשה.‬
‫כשחווים אובדן מחריד כל כך,‬
‫הדחף האנושי הוא מה שהתנ"ך מכנה,‬
‫"לקלל את האפלה".‬ ‫הדחף של הצדיק הוא להדליק נר.‬
‫וזה מה שאת עושה‬ ‫כדי שזה לא יקרה שוב לאף אחד.‬
‫כן.‬ ‫-נוגע ללב.‬
‫היו הרבה עליות ומורדות‬
‫מבחינת האנשים שחשבתי שיהיו לצדנו‬ ‫ואלו שיילחמו בנו.‬
‫האתיקה הבסיסית של הצבא‬
‫היא להגן על עמיתיך ועל אלו שכפופים לך,‬ ‫לא לנצל אותם.‬
‫כן.‬
‫על אף התנופה, יש עדיין התנגדות חזקה‬
‫מקרב סנטורים בכירים‬
‫ואנשי קונגרס בכירים שיושבים‬ ‫בוועדת הסנאט לשירותים צבאיים,‬
‫ובוועדת בית הנבחרים לשירותים צבאיים‬ ‫לרפורמה בסיסית אמיתית.‬
‫אני חושבת על הנחישות שהייתה תמיד לוונסה.‬
‫אני אעשה את זה לזכרה.‬
‫אבל אני שונאת להיות‬ ‫רחוקה מהמשפחה שלי כל כך הרבה זמן,‬
‫במיוחד מאימא שלי.‬
‫איך את מחזיקה מעמד?‬
‫בסדר. רק שזה מתסכל.‬ ‫-זה מתסכל.‬
‫לנסוע הלוך ושוב לבירה‬ ‫ולהישאר בידיים ריקות…‬
‫אני רק מחכה שהחוק יעבור.‬
‫אז…‬ ‫-כן.‬
‫הממשל לא בנוי לפעילות מהירה.‬
‫למרבה הצער, הוא בנוי לעבודה איטית.‬
‫פעמים רבות יש רק הזדמנות אחת לחקיקה,‬
‫כי אם ההצבעה מתקיימת והוא לא מתקבל,‬
‫הסיכוי להביא אותו להצבעה שוב אינו גבוה.‬
‫אז כרגע יש לו מתנגדים.‬
‫תזמון הוא הדבר החשוב ביותר,‬
‫ואני לא יודע מתי זה יקרה.‬
‫לופה דיברה הרבה וזה השפיע עליה מאוד רגשית.‬
‫אז אני מנסה להגיד לה שאני גאה בה.‬
‫לא הייתה לי הזדמנות להתאבל עד עכשיו.‬
‫לכן זה היה קשה.‬
‫ניסיתי לעשות את זה בדרך הנכונה,‬
‫אבל אין דרך נכונה להתאבל,‬
‫והחרדה שמצטברת, אני מניחה.‬
‫עכשיו אני נלחצת מול אדם אחד או שניים.‬
‫זה משהו שמשפיע על חיי היום יום שלי.‬
‫זה היה מציף.‬
‫ניתקתי את עצמי מהרבה דברים,‬
‫כמו מהחברים שלי,‬
‫ומהכדורגל.‬
‫אני נזכרת איך שיחקתי כדורגל עם אחותי,‬
‫ושלא אוכל לעשות את זה שוב.‬
‫אני מנסה לחזור למה שהיה פעם,‬
‫אבל אחרי שעוברים הרבה דברים,‬
‫רואים את העולם אחרת.‬
‫אני חושבת שכולנו זקוקים להפסקה.‬
‫במיוחד בשביל בריאות הנפש שלנו.‬
‫אני לא מוותרת על אחותי.‬
‫אמשיך להילחם למענה, גם אם זה ברקע.‬
‫לופה נאלצה להתבגר.‬
‫עכשיו היא צריכה לחזור לבית הספר‬
‫ולנסות לחזור לשגרה רגילה.‬
‫מגיע לה ליהנות מחייה.‬
‫- טמפה ביי, פלורידה -‬
‫אני צריכה עוד 300 מילים בחיבור הזה.‬ ‫אני חושבת שכתבתי ממש טוב.‬
‫כן, אני יכולה לבדוק את זה.‬ ‫תשלחי לי כשתסיימי ואקרא את זה.‬
‫היי לופה, יופי של קוקו.‬
‫נטלי עובדת קשה,‬ ‫אבל היא גם אדם שכיף לשהות בחברתו.‬
‫תמיד אמרתי לה, ‬ ‫"את לא כמו הפרקליטים הרגילים האלו‬
‫"שאי אפשר להתקשר אליהם אחרי חמש."‬
‫הלו?‬ ‫-מיירה ואני כאן, נטלי.‬
‫היא השתלטה על הטלפון שלי, לנדי.‬
‫היא הייתה שם בשבילי,‬
‫לא רק כעורכת דין, אלא כחברה טובה,‬
‫והיא התייחסה אליי כמו לבת,‬
‫אז אני מעריכה אותה מאוד.‬
‫טוב, תודה, לנדי. נדבר בהמשך.‬
‫בסדר.‬ ‫-ביי.‬
‫זו לא רק עבודה מבחינתי.‬
‫זו מחויבות,‬
‫והמחויבות שלי למשפחה שלי חזקה באותה מידה.‬
‫הוריי מלבנון, ועזבנו בגלל מלחמת האזרחים.‬
‫אבי רצה מאוד שאעזור לאחרים, והוא אמר,‬
‫"כך את מחזירה למדינה שנתנה לך."‬
‫אני גאה להיות לבנונית,‬ ‫אבל אני אמריקאית בכל גופי ונפשי.‬
‫אבא, לכבות את האורות? הם מפריעים?‬
‫אני מנסה למצוא את הקצב.‬
‫כמהגרת, את רוצה לעזור למהגרים אחרים.‬
‫זה יעוד.‬
‫זו משפחה מורחבת שיש לה משימה.‬
‫הקרב הממושך של הסנטורית קירסטן ג'יליברנד‬ ‫מניו יורק עם הפנטגון לשינוי‬
‫היחס לקורבנות תקיפה מינית בצבא,‬
‫עבר שלב חשוב.‬
‫אז רק כדי לסכם בקצרה את השורה התחתונה,‬
‫הצעת החוק של ג'יליברנד רחבה יותר.‬
‫הצעת החוק שלנו עוסקת‬ ‫רק בתקיפה מינית בצבא,‬
‫וזה מה שהתרכזנו בו.‬ ‫בהצעה שלה, כל הפשעים שמוגדרים כעוונות‬
‫ינותקו משרשרת הפיקוד, ואנחנו התמקדנו‬
‫בתקיפה מינית.‬
‫כשהתקדמנו סוף סוף בתהליך‬ ‫וגייסנו את ג'קי ספיר‬
‫לתמוך בחוק "אני ונסה גיין",‬ ‫הבנו שלג'יליברנד יש הצעת חוק משלה,‬
‫והן נהפכו להצעות חוק מתחרות כמעט.‬
‫אפילו זו שבסנאט וזו שבבית הנבחרים,‬
‫זה ידרוש מכולם להחליט‬ ‫"איזו מהן אנחנו רוצים?"‬
‫אז הכול השתנה עכשיו.‬
‫אנחנו טסות לפגוש את הסנטורית ג'יליברנד,‬ ‫אבל כמובן‬
‫שהמטרה שלנו היא לעבוד יחד.‬
‫להשיג יחד חקיקה.‬
‫לסנטורית קירסטן ג'יליברנד‬ ‫יש הצעת חוק להגשה לסנאט‬
‫שהיא השקיעה בה מאמצים רבים.‬ ‫לי יש הצעה לבית הנבחרים.‬
‫בשתי הצעות החוק האלו‬
‫יש הפרדה בין תקיפות מיניות לשרשרת הפיקוד.‬
‫הן דומות אבל לא זהות.‬
‫אז בתהליך הזה,‬
‫עלינו לנסח גרסה אחת.‬
‫טוב לראות אותך. תודה שבאת.‬
‫בטח נמאס לכן להגיע שוב ושוב לוושינגטון.‬
‫זו חוויה.‬ ‫-רק כדי להמשיך לדרוש צדק.‬
‫זה יעוד, למעשה. זה מאמץ במשרה מלאה,‬
‫אבל לעבודה שעשיתן בהקמת קבוצה של אנשים‬
‫שתומכת ברעיון הזה יש חשיבות רבה.‬
‫להגיע לוושינגטון כדי להשמיע את קולכן,‬
‫לדפוק על דלתות ולדרוש פגישות עם סנטורים,‬ ‫זה עובד וזה חיוני,‬
‫אבל לא אסכים להסתפק בגרסת בית הנבחרים.‬
‫זה טוב כצעד ראשון,‬
‫ואנחנו גאים מאוד בעבודה שעשינו‬ ‫כדי להגיע עד לשלב הזה,‬
‫אבל זה לא מספיק.‬
‫זה כולל תקיפה מינית והטרדה,‬ ‫אבל התיק של ונסה לא היה נכלל בחוק‬
‫כי הוא לא כולל תיקי רצח.‬
‫עלינו להיות ברורים בעניין הזה‬ ‫כי למרבה הצער,‬
‫מאחורי דלתיים סגורות, הם מבטלים רפורמות‬
‫שאנשי משרד ההגנה לא חשים בנוח איתן,‬
‫ובאולם הישיבות הזה יהיו ארבעה אנשים‬
‫שלא תומכים בחוק "ונסה גיין" המלא.‬
‫אנחנו צריכות להפעיל לחץ, להתעקש.‬
‫אני מסכימה.‬
‫זו משפחה שעברה גיהינום,‬
‫והם מנסים להשמיע את קולה‬ ‫של האחות והבת שנרצחה.‬
‫המקרה שלה היה צריך להיבדק‬
‫באמצעות מערכת משפט עצמאית.‬
‫לקידום ולתמיכה שלהם, לשיתוף הפעולה‬
‫מצד אנשים בבית הנבחרים‬ ‫ומצד כולנו בסנאט‬
‫יש חשיבות מרכזית להמשך תהליך החקיקה.‬
‫אז החלטנו לשלב בין שתי הצעות החוק, להתאחד,‬
‫וכך נשיג תמיכה גם מבית הנבחרים וגם מהסנאט,‬
‫וזה מהלך אסטרטגי מצוין.‬
‫אז הכול… אני תמיד אומרת,‬ ‫"אפשר לתכנן אין סוף תוכניות,‬
‫"ולהגיע לגבעת הקפיטול‬ ‫ולגלות שכל יום הוא יום חדש."‬
‫בריאות וכוח.‬ ‫-כן.‬
‫כן, נעשה את זה.‬ ‫-תודה על ההובלה.‬
‫תודה לך. תודה על כל התמיכה.‬
‫היום אנחנו מכריזים‬
‫על חוק ונסה גיין למניעה ולרפורמה‬
‫במערכת המשפט הצבאית.‬
‫הסנטורית ג'יליברנד ואני הקדשנו כעשר שנים‬
‫כדי לתקן את העוולה הזאת.‬
‫נעביר את הצעת החוק הזאת השנה.‬
‫אנחנו ממש קרובים לסוף.‬
‫זה הסיבוב האחרון. אם לא נצליח, זה נגמר.‬
‫זאת ההזדמנות האחרונה.‬
‫- חמישה עשר בדצמבר, 2021 -‬
‫המהלך לשינוי אופן הטיפול‬ ‫במקרים של תקיפה מינית בצבא‬
‫מתקרב לחקיקה.‬
‫בית הנבחרים הצביע ביום רביעי‬ ‫בעד חוק הרשאת ההגנה הלאומית,‬
‫שכולל את חוק "אני ונסה גיין" המתוקן.‬
‫הצעת החוק עוברת כעת לסנאט לפני שתישלח‬
‫לבית הלבן.‬
‫והנה, מתחילים.‬
‫אז החוק התקבל בבית הנבחרים.‬
‫עכשיו מחכים להצבעה בסנאט.‬
‫זה מטורף.‬
‫כשדברים כאלו קורים, ואפילו בבתי המשפט,‬
‫אני לא ישנה כמו שצריך. אני מתוחה,‬
‫ורוצה לגמור עם זה,‬
‫אז אני שונאת לעשות את זה,‬ ‫אבל לא יכולה שלא.‬
‫בסדר. תודה.‬
‫אז…‬
‫גם את הלחיים.‬
‫תעשי מה שנראה לך.‬
‫אני אוהבת את הלבן מתחת לעין שלך ועל העפעף.‬
‫אני רואה עכשיו.‬ ‫-אחרת, עיניי נראות סגורות.‬
‫איראה כאילו עיניי עצומות בצילומים.‬
‫אני רוצה להישאר חיובית,‬ ‫אבל עליי להגן על הלקוחות שלי‬
‫ועל הציפיות שלהם.‬
‫לא הייתי רוצה לחשוב שהם עוררו בנו תקוות‬
‫רק כדי לבטל הכול, אבל אין לדעת.‬
‫החוק הזה כולל רפורמות היסטוריות גורפות‬
‫באופן שבו הצבא חוקר ותובע‬ ‫במקרים של תקיפות מיניות.‬
‫- סנאט ארה"ב -‬
‫סדרן, תכריז.‬
‫מר ויידן, נגד.‬
‫מר הובן, בעד.‬
‫גברת הייד-סמית', בעד.‬
‫מר דורבין, בעד.‬
‫מר וורנר, בעד.‬
‫גברת ארנסט, בעד.‬
‫מר וייטהאוס, בעד.‬
‫בהצבעה הזאת, 89 בעד, עשרה נגד.‬
‫ההצעה מתקבלת.‬
‫- בעד: 89, נגד: 10 -‬
‫המחוקקים מסכימים לראשונה לחוק‬
‫שיעביר תיקים העוסקים בתקיפה מינית‬
‫לתביעה עצמאית מחוץ לשרשרת הפיקוד.‬
‫החוק כונה "רפורמה היסטורית"‬ ‫באופן שבו הצבא חוקר‬
‫ותובע במקרים של תקיפה מינית.‬
‫רבים רואים בחוק החדש הזה, בהסכם הזה,‬
‫שינוי עמוק, קפיצה גדולה קדימה.‬
‫- הצעת החוק התקבלה, האשטאג-אני-ונסה-גיין -‬
‫- ברכות. ונסה הייתה מתגאה בכן! -‬
‫- נוחי בשלווה ובכוח, אחות.‬ ‫היום, מחר, תמיד -‬
‫- כבוד גדול.‬ ‫מיירה, העבודה הקשה שלך השתלמה! -‬
‫איחוליי. עשית את זה.‬ ‫-תודה, ננה.‬
‫אנחנו. לא הייתי יכולה‬ ‫לעשות שום דבר בלעדייך.‬
‫ואני לא בלעדייך.‬
‫תודה.‬ ‫-אני גאה בך.‬
‫זה היה בתהליך יותר מעשר שנים.‬
‫הצלחנו להשיג את זה, ואני שואלת את עצמי,‬
‫"איך עשינו את זה?"‬
‫זה מוכיח כמה רחוק‬ ‫יכולה להגיע אהבה משפחתית,‬
‫ושאם רוצים להזיז הרים, זה אפשרי.‬
‫הנשיא ביידן חתם היום על צו נשיאותי‬ ‫שמגדיר הטרדה מינית‬
‫כפשע תחת החוק הצבאי.‬
‫אלו שינויים היסטוריים וצעד קדימה‬
‫במאבק למען רפורמה שנמשך עשרות שנים.‬
‫ביצענו רפורמה במשפט הצבאי כדי לעשות סוף‬
‫למגפת האלימות וההטרדות המיניות‬ ‫בכוחות הצבא שלנו.‬
‫אני גאה מאוד באומץ של מיירה,‬
‫למרות שהיא לא אוהבת להיות בעין הציבור.‬
‫עם החקיקה הזאת, אני מרגישה‬
‫שוונסה לא מתה לשווא.‬
‫הדבר המדהים הוא שראינו משפחה‬
‫עומדת על שלה וגורמת לשינוי.‬
‫סנטורית ג'יליברנד, אמרת,‬ ‫"כן, מדובר בכמה רפורמות חשובות,‬
‫"אבל זה לא מספיק", והצבעת נגד החוק. למה?‬
‫זכינו בתמיכה רחבה,‬
‫ולמרבה הצער, הוועדה‬
‫בחרה להשאיר סמכויות רחבות היקף‬ ‫בתוך שרשרת הפיקוד.‬
‫להציע ביטול, להחליט אילו ראיות יתקבלו,‬
‫לאיזה עד מומחה מותר לפנות,‬ ‫עצם ההחלטה בנוגע לשופט, למושבעים,‬
‫לתובע, לפרקליט ההגנה,‬
‫הכול עדיין בידיו של מפקד כזה או אחר.‬
‫ההחלטה אם להעמיד לדין או לא.‬
‫זאת ההחלטה היחידה‬
‫שתהיה בידו של התובע העצמאי.‬
‫אבל זה צעד חיובי, כי זו התחלה לפחות‬
‫של מערכת שעשויה להיות עצמאית בסופו של דבר.‬
‫עלינו להמשיך לתמוך ולהפעיל לחץ.‬
‫להמשיך להסביר למה רק צעד אחד אינו מספיק,‬
‫שצריך לתקן את המערכת כולה.‬
‫- יוסטון, טקסס -‬
‫- מאי 2022 -‬
‫אמרו את שמה!‬
‫ונסה גיין!‬
‫אמרו את שמה!‬
‫ונסה גיין!‬
‫ונסה!‬
‫נוכחת!‬
‫ונסה!‬ ‫-נוכחת!‬
‫ונסה!‬
‫נוכחת!‬
‫אני יכולה לומר כל כך הרבה דברים.‬ ‫זהו יום השנה השני,‬
‫והתחושה היא שזה קרה רק אתמול.‬ ‫בקיצור, החוק התקבל.‬
‫נדרשה לכך הרבה עבודה קשה,‬ ‫ועדיין יש עבודה לעשות‬
‫בשם ונסה ואנשי צבא רבים‬
‫שעדיין סובלים בשקט עכשיו,‬
‫אז השנה אהיה שוב בוושינגטון.‬ ‫ננסה להגיש הצעה נוספת‬
‫שכוללת את כל הסעיפים מהשנה הראשונה,‬
‫ותודה לכולכם על שבאתם היום,‬ ‫וזה חשוב לנו מאוד.‬
‫המורשת של ונסה גיין בהיסטוריה תוגדר‬
‫כאדם ששינה את התהליך.‬
‫אמרתי בעבר שהצבא נמצא‬ ‫במרחק שערורייה אחת מרפורמה אמיתית,‬
‫וונסה, למרבה הצער, הייתה השערורייה הזאת.‬
‫לו משפחתה שתקה,‬
‫אני לא חושב שהיינו מגיעים לזה.‬
‫המחיר שהם שילמו‬
‫היה לאין שיעור,‬ ‫אבל גם ההשפעה שלהם היא לאין שיעור.‬
‫גואדלופה גיין.‬
‫בחודשים האחרונים סיימתי את התיכון.‬
‫ואני משחקת כדורגל בזמן האחרון.‬
‫אני רוצה לעסוק בעיתונאות,‬ ‫ללמוד בקולג', להשיג תעודה,‬
‫ולהסב גאווה להוריי, להסב גאווה לאחותי.‬
‫הייתי אומרת שגדלתי מאוד כאדם.‬ ‫בעיקר בפוליטיקה.‬
‫אני רואה את עצמי, יום אחד,‬ ‫מתמודדת על משרה ציבורית,‬
‫וממשיכה להשמיע את קולי‬ ‫כדי לקדם דברים חיוביים.‬
‫נס שהצלחנו לעשות דבר כזה‬ ‫אחרי עשורים רבים כל כך‬
‫של ניסיונות מצד מחוקקים.‬
‫מדהים שכשהטמנו אותה כאן, כל זה היה ריק.‬
‫עכשיו הכול מלא.‬
‫טוב, כולנו נמות,‬ ‫אבל לא אמורים להרוג אותנו.‬
‫עכשיו, עליי לקבל את העובדה‬
‫שאולי לא אדע לעולם מה קרה לאחותי.‬
‫המסע הקשה הזה לימד אותי כל כך הרבה.‬
‫הזמן חולף מהר. החיים קצרים,‬
‫וצריך להוקיר כל רגע בחיים.‬
‫- צדק לוונסה -‬
‫פיסת גן העדן הקטנה שלי, ונסה שלי,‬
‫היא בלבי ובלב של כולם ברחבי העולם‬
‫כי כולם שמעו עליה.‬
‫עכשיו אני מבינה למה הרגשתי שבתי מיוחדת.‬
‫כי אלוהים השאיל לי אותה לזמן קצר.‬
‫היעוד שלה היה מתוכנן כבר,‬
‫והייתה לה תכלית.‬
‫- חזקים יותר יחד -‬
‫- יחי המטרה! יחי האחדות! -‬
‫- השמיעו קול -‬
‫משפחת גיין תובעת ממשרד ההגנה‬ ‫דמי נזיקין בסך 35 מיליון דולר‬
‫באשמת פגיעה גופנית וגרימת מוות ברשלנות.‬
‫- תאריך המשפט של ססילי אגילאר‬ ‫נדחה שוב ושוב. -‬
‫- היא חפה מפשע לטענתה. -‬
‫בצבא ממשיכים לטעון שבחקירה הראשונית לא‬ ‫נמצאו ראיות לכך שוונסה גיין הוטרדה מינית,‬
‫ושאין ראיות לכך‬ ‫שארון רובינסון תקף אותה מינית.‬
‫תרגום כתוביות: דנה סבן‬