Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Vanessa volt közülünk a legbátrabb.
Nagyon bátor volt.
Gyakran mondogatta, hogy: „Ha akarsz valamit, akkor küzdj érte!”
Bármi is történt vele, én akkor sem adom fel.
Vanessa Guillen tizedes eltűnését
április 22-én jelentették be a Fort Hood bázison.
Azonnal felkaptam rá a fejem.
Volt valami furcsa az eltűnésében.
Mindent megteszünk, hogy a lehető leghamarabb megtaláljuk Vanessát.
Egy katonai bázison szolgál, ami elvileg egy nagyon biztonságos hely,
de ezek alapján úgy tűnik, hogy mégsem az.
Senki sem gondolta volna, hogy ami a bázison történt,
olyasmi előfordulhat Amerikában.
Semmibe veszik a családot.
Azt akarom, hogy zárják be a Fort Hoodot,
és nyomozzanak minden egyes ember után!
Országszerte Vanessa ügye szerepel a címlapokon.
Mindenki tudni akarja,
hogy hová tűnt Vanessa Guillen.
A hispán kultúra egy szunnyadó óriás,
és a Guillen család most felébresztette ezt az óriást.
- Mit akarunk? - Igazságot!
- Mikor akarjuk? - Most!
ÉN VAGYOK VANESSA GUILLEN
A lányom egy csoda volt.
Isten ajándéka. És volt egy célja.
Tízévesen azt mondta, hogy: „Ha felnövök, katona leszek.”
Mondtam neki, hogy az nem nőknek való.
De azt felelte: „Ugyan már, anya! Egy nap úgyis elmegyek.
És tudom, hogy sikerül bejutnom.”
Azt hittem, ez valami gyerekkori hóbort, és majd elfelejti.
A 18. születésnapja előtt megkérdezte tőlem, hogy:
„Emlékszel, mikor azt mondtam, hogy katona leszek
vagy űrhajós?”
Ez a kettő érdekelte. Vagy a Holdra akart repülni, vagy belépni a seregbe.
Azt mondtam neki: „Menj a Holdra!
Inkább menj a Holdra, lányom!”
De amint betöltötte a 18-at, jelentkezett a seregbe.
Gyerünk!
Az alapkiképzést a Fort Jacksonban kapta.
- Egy, két, há'! - Egy!
Egy, két, há'…
Nagyon szigorú volt a napirendjük.
Mondta is, hogy: „Kőkemény.”
Mondom: „Meghiszem azt!”
De nagyon büszke volt.
Sok levelet írt.
„Szeretek itt lenni, imádom a környezetet, meg ezt az egészet.
Én vagyok itt a leggyorsabb nő.
Negyvenből 31 találatom volt az M4-essel.”
Büszke voltam rá.
Ott voltam az avatásán is.
Szó szerint ragyogott.
Akkor mondta, hogy a Fort Hoodban fog szolgálni.
Örültem, hogy a húgom közel lesz hozzánk,
és hogy nem a világ végére küldik szolgálatot teljesíteni.
Nicsak, ki van itt?
Fejezd be!
Jó barátok voltunk Vanessával.
Együtt dolgoztunk,
és a munka miatt minden nap találkoztunk.
A fegyvereket szerelte, tehát alapvetően fegyverjavító volt.
Minden hétvégén hazajött.
De aztán
minden megváltozott.
VANESSA HÚGA
2020. április 22-én Vanessa eltávot kapott.
A COVID-járvány miatt a sereg úgy döntött,
hogy nem hívják be a katonákat a bázisra.
De Vanessa kapott egy üzenetet, hogy be kell mennie.
Bárcsak elfelejthetném azt a napot!
Mayra épp akkor jött haza a munkából,
és azt mondta, hogy:
„Valami történhetett Vanessával,
mert nem veszi fel a telefont.”
A vőlegénye, Juan ugyanezt mondta.
Épp dolgoztam,
és ebédidőben írtam neki egy üzenetet.
Azt hittem, még mindig dolgozik.
De nagyon sokáig nem írt vissza.
HOL VAGY?
MOST FOGOK EBÉDELNI
LEMERÜLT AZ AKKSID?
ÍRJ VISSZA!
AMINT TUDSZ!
De meg se kapta az üzeneteimet.
Megkérdeztem Mayrát, hogy: „Te beszéltél Vanessával?”
Juan is aggódott érte.
Nem tudtam, hogyan mondjam el a szüleimnek.
Odahívott Mayra. „Mi az, kicsim?”
„Nem vettél észre valami különöset?
Vanessa nem válaszol az üzeneteimre.
Írtam neki, de semmi válasz.” „Ez hogy lehet?
Hívd fel a bázist, hogy hívják oda a telefonhoz!
Azonnal!”
Hívtam a törzsőrmestert.
„Történt valami? Egész nap próbálom elérni a húgomat,
de nem veszi fel.” Erre a törzsőrmester:
„Ebéd óta senki se látta. Semmit nem tudunk róla.”
Aznap mentünk volna kirándulni, rögtön azután, hogy végzett.
Írt is nekem aznap reggel, hogy esni fog.
Visszaírtam, hogy most nem esik.
Azután már nem írt vissza.
Aztán eltelt pár óra.
Tudtam, hogy valami nem stimmel.
Landyvel elmentünk a fegyverszobába.
Ott volt a kocsikulcsa, a jogosítványa és a tárcája.
Vanessa nem… Nem hagyta volna ott a holmiját csak úgy.
„Nincs ott egy kamera se?” Azt felelték: „Nincs.”
Tudtam,
hogy telefonálgatással semmire sem megyek, ezért inkább kocsiba ültem.
Felhívtam Juant, hogy megyek, és megkeresem Vanessát,
ő pedig megkért, hogy menjek el érte.
Soha senkit nem féltettem annyira,
mint aznap este Vanessát.
Éreztem, hogy valami nagyon rossz történhetett.
AMINT TUDSZ!
HAHÓ!
VANESSA! HAHÓ! MEGTALÁLLAK. ÍGÉREM.
Hajnali 3-kor értem oda.
Hívtam a törzsőrmestert, de nem vette fel.
Kivettem egy hotelszobát.
Egész éjszaka nem aludtam.
Mayrát faggattam, hogy van-e fejlemény.
Tehetetlen voltam.
Másnap reggel elmentem a bázisra, és éreztem, hogy valami nem stimmel.
Elmentem a laktanyára,
és egy őrmester épp akkor szállt ki a kocsiból.
Megkérdezte: „Valami baj van?” Azt feleltem: „Mondja meg maga!
Lassan eltelik a 24 óra.”
Nem nagyon akarták elárulni, hogy ki látta őt utoljára,
és az egész nagyon gyanús volt.
Próbáltam nyugtatni anyát.
Láttam rajta, hogy nagyon ideges.
Azt mondtam: „Az isten szerelmére, induljunk már!
Ezek az állatok nem keresik a lányomat, nekem kell őt megkeresnem.”
Tudja, mi volt az első gondolatom,
amikor Killeenbe értem?
„Érzem a halál bűzét.
Ez a város bűzlik a haláltól.”
A szüleim végül eljöttek Killeenbe,
és nagyon meg voltak ijedve, mert Vanessának nyoma veszett,
és nem engedték be őket a bázisra, mert bevándorlók.
Mexikóban születtem, Zacatecas államban,
egy Tierra Blanca nevű kis faluban.
Mind együtt éltünk. Más idők jártak, és nagyon boldogok voltunk,
sokat játszottunk, segítettünk apának odakint.
Apa a „kis kecskéjének” hívott,
mert akkoriban nagyon sovány voltam.
„Gyere, kis kecském!” De erős kis kecske voltam.
A férjemet már gyerekkorában ideküldték dolgozni,
hogy megálljon a saját lábán.
Én akkor költöztem ide, amikor összeházasodtunk.
Itt telepedtünk le, Houstonban. Az otthonunknak szenteltem az életemet.
Az én kicsi Vanessám
mindig is nagy harcos volt, és mindig küzdött az álmaiért.
Különleges lány volt.
Imádott focizni.
Az volt a szenvedélye.
Gimiben ismertem meg Vanessát,
a focipályán.
REMEK SZEZON VOLT, CSAJOK!
A foci volt a közös szenvedélyünk. Bár én kezdő voltam,
összekötött minket a foci iránti szenvedély.
Nagyon eltökélt volt, és imádta feszegetni a fizikai határait.
A kőkemény edzés után
még súlyzózni is elment.
Megláttam, és megkérdeztem, hogy: „Mit keresel még itt?
Nyomás haza!” Erre azt kérdezte: „Megtanítsalak súlyt emelni?”
„Inkább majd máskor.”
A tanulás is nagyon fontos volt neki.
Nem a barátaival trécselt az ebédlőasztalnál,
inkább bedugta a fülhallgatót, és tanult.
Persze amikor utána velünk lógott,
nagyon sokat beszélt, és nagyon csajos volt.
Általában egy lány vagy csajos, vagy sportos. Ő mindkettő volt.
Egy szülinapi bulin ismerkedtem meg Vanessával.
Azt hiszem, 2014-ben.
Nagyon bátor volt.
Senkitől sem félt.
Szerettem megnevettetni. Sokat nevetett.
Nagyon kedves volt. Egy igazi tünemény.
Amikor csak szóba került, hogy ki hová megy egyetemre, ő azt mondta:
„Belépek a seregbe,
szerzek ösztöndíjat, és úgy megyek egyetemre.”
Szerintem minden hispán család úgy állna ehhez a dologhoz, hogy:
„Katona akarsz lenni? Lány létedre? Felejtsd el!”
De Vanessa tiszta szívéből erre vágyott.
Büszke voltam rá.
Óriási dolog volt, hogy belépett a seregbe,
de anya folyton aggódott érte.
Gyakran mondogatta, hogy a katonaság kemény.
És anyának tűnt fel először, hogy valami nem stimmel Vanessával,
amióta a Fort Hoodban van.
Egyre kevesebbet aludt.
Sokat fogyott.
Többször is mondta nekem, hogy a katonaság szar,
és hogy semmi sem az, aminek látszik.
ÜRESNEK ÉRZEM MAGAM
MARADJAK VAGY MENJEK?
AZ RÚG ALÁD, AKITŐL A LEGKEVÉSBÉ VÁRNÁD
Egy nap
azt mondta nekem, hogy: „Nem érzem jól magam a bázison.”
„Hogyhogy?
Érzem, hogy valamit eltitkolsz.”
Említette, hogy voltak szexuális zaklatásos ügyek,
fiatal nőket és férfiakat is zaklattak, nemtől függetlenül.
„Így igaz, anya. Több embert is zaklattak.”
„Decemberben mondtad, hogy zaklattak más lányokat, de azt nem, hogy téged is.”
Azt felelte: „Hazudtam, anya. Engem is zaklattak.
Az egyik felettesem.
Egy törzsőrmester.”
A Fort Hood olyan, mint a maffia.
Az egy maffiaszervezet. Tombol a korrupció és a gonoszság.
Górcső alá vették a killeeni Fort Hood katonai bázist.
Egyre többen követelik a belső vizsgálatot.
A Fort Hood egy óriási bázis.
Az Egyesült Államok egyik legnagyobb bázisa.
Megvan a saját világa.
Minden bázisnak más-más híre van.
És a Fort Hoodnak elég rossz a híre.
Az amerikai hadsereg bázisai közül
ott a legmagasabb a szexuális zaklatások aránya.
Történt ott két lövöldözés is.
Egy mentális problémákkal küzdő katona
három társát agyonlőtte, 16-ot pedig megsebesített.
Öt évben belül ez a második halálos lövöldözés
a Fort Hoodban.
Egy nemi erőszak áldozatain segítő tanácsadó
striciként futtatta a saját katonáit.
Gregory McQueen főtörzs
megkörnyékezte az anyagi problémákkal küzdő női katonákat,
és pénzt ajánlott nekik, ha hajlandóak lefeküdni más katonákkal.
Elég zűrös egy hely.
Két Fort Hood-i katona bevándorlókat próbált átcsempészni
az államhatáron.
Rengeteg az eltűnt és a halott katona.
Csak idén 28 katona vesztette életét a katonai bázison.
Ami az egyenruhásokat illeti, Fort Hood gyakorlatilag vonzza
a legrosszabb vezetőket.
Az egy igazi régimódi férfiklub.
„A nagyszerű helynek” nevezik, de igazából
az a bázis egy fekete lyuk.
Pár héttel a pandémia kitörése után
a szerkesztőm megkért, hogy nézzek utána
egy Fort Hood-i sajtóközleménynek,
ami Vanessa eltűnéséről szólt.
Felmentem a Facebookra,
rákerestem Vanessa rokonaira és barátaira,
és egyből megtaláltam Mayra Guillent.
Felhívtam, és elmesélte, hogy mi zajlik körülötte.
Egyedül volt egy killeeni hotelszobában,
hallotta a helikoptereket,
és remélte, hogy a húgát keresik.
Válaszokat akart, és megkért, hogy lépjek kapcsolatba a bázissal,
hátha ki tudok deríteni valamit, amit ők még nem tudnak.
Amit a katonai rendőrséggel tapasztaltam,
az szó szerint egy vicc.
Megkérdezte a főtörzs, hogy: „Bemész a szobájába,
megnézni, hogy mindene megvan-e?”
Átfutott az agyamon,
hogy ha a szoba, ne adj' isten, egy nyomozás helyszíne,
akkor nem kéne beengednie. De a kíváncsiságom győzedelmeskedett,
és kértem, hogy engedjen be.
Megkérdeztem tőle: „Hol van Vanessa kulcsa és a belépőkártyája?”
A főtörzs zsebében volt. Nagyon össze voltam zavarodva.
Ezeket le kellett volna adnia.
Ha ilyen hatóságokra kell bíznom
a húgom keresését, akkor nagyon nagy a baj.
A seregen belül a Bűnügyi Nyomozóosztály,
vagyis a CID volt az egyik fő nyomozócsoport,
ami Vanessa Guillen eltűnését vizsgálta.
Akkoriban a CID tagjainak
még csak három év tapasztalata volt, tehát nem rendelkeztek kellő szaktudással.
Súlyos létszámhiánnyal is küszködtek,
és ezen felül rengeteg más ügy is nyomta a vállukat.
Ezen tényezők együttes összessége
nagy mértékben megnehezítette a nyomozást.
Még aznap úgy döntöttünk, hogy feljelentést teszünk a rendőrségen.
El is mentünk az őrsre.
Behívtak mindenkit, aki aznap vagy egy nappal előtte
esetleg láthatta, vagy kapcsolatba léphetett Vanessával.
Ahogy ott álltak, megpróbáltam megjegyezni az arcukat.
Az egyik fickó
szó szerint rám nézett és nevetett,
aztán meg elment.
Megkérdeztem Juant, hogy: „Te is láttad?” Azt felelte: „Igen.”
Azon agyaltam, hogy ki lehetett az a fickó.
Kiderítettem, hogy Robinsonnak hívták.
Amikor Guillen eltűnt, megpróbáltuk kideríteni,
hogy ki volt vele utoljára, és valaki Robinson nevét említette.
Robinson is fegyverjavító volt.
Kerestünk valakit, akinek megvolt Robinson száma, és felhívtuk.
Azt mondta: „A kocsikhoz küldtem Vanessát.”
„Mondott valamit, amikor elment?” Azt felelte: „Nem.”
És letette a telefont.
Megadtam Robinson számára CID-nek,
és csak annyit mondtak, hogy: „Majd utánanézünk.”
Azzal keltett a tesóm, hogy: „Hallottad, hogy Vanessa eltűnt?”
„Micsoda? Te meg miről beszélsz?” Azt mondta: „Nézd meg Mayra Twitterét!”
Ledöbbentem. Vanessa egy katona. A seregben biztonságban kéne lennie.
Sziasztok!
Ezzel a videóval szeretném felhívni a figyelmet Vanessa eltűnésére…
Posztoltuk a közösségi médián.
Először a saját oldalaimon posztoltam.
Aztán csináltam egy Facebook oldalt.
„Keressük meg Vanessa Guillent!”
AZ ELTŰNT KATONA, VANESSA GUILLEN
A szülővárosomban is mindenki,
aki ismerte Vanessát, megosztotta az oldalt.
Segítsetek megtalálni Vanessát!
Gyere haza, Vanessa!
Kérlek, segítsetek megtalálni! Minden megosztás számít.
Utoljára itt látták Vanessát
hét nappal ezelőtt.
Mintha már ezer éve lett volna.
Sokkal többnek tűnik egy hétnél.
Pár naponta megpróbáltam elérni a bázist, hogy van-e valami fejlemény,
de folyton a sajtóközleményekre hivatkoztak.
Nagyon nehéz volt információt szerezni.
A családot se tájékoztatták arról, hogy milyen módon keresik Vanessát.
Csalódottak voltunk, hogy nem kaptunk válaszokat,
és mivel senki nem beszélt velünk, úgy döntöttünk, hogy mi beszélünk velük.
Válaszokat akarunk!
Május első hetében elkezdtünk tüntetni a Fort Hood előtt.
Hol van Vanessa?
Szóltunk az embereknek a közösségi médián: „Gyertek ide poszterekkel,
fotókkal, és követeljétek, hogy találják meg Vanessát!”
Vanessát akarjuk!
Hétről hétre egyre többen lettünk.
Transzparenseket is csináltunk.
Csináltam pár felvételt a telefonommal:
„Itt vagyunk, a barátunk már két hete
nem került elő, pedig ezen a bázison szolgált.”
- Mit akarunk? - Vanessát!
- Mikor akarjuk? - Most!
Amikor láttam a szöveget, hogy:
„A nagyszerű hely”,
nagyon dühös lettem.
Igazságot és válaszokat akarok!
Megvan hozzá minden technológia és eszköz,
mégsem találják a nővéremet?
Megszakadt a szívem, amikor megláttam Lupét a tüntetésen,
de fontos volt, hogy a média és az emberek is
lássák ezt a pillanatot, hogy ez a valóság,
hogy egy 16 éves lány a nővére után sír,
és nem kapunk semmilyen segítséget.
Hol a nővérem?
Ők tudják, hol van, és azt akarom, hogy árulják el!
Válaszokat akarunk!
LASSAN MÁR EGY HÓNAPJA. TALÁLJUK MEG VANESSA GUILLENT!
Már négy hete semmi. Addig folytatom, amíg elő nem kerül a lányom.
Új lendületet vett az eltűnt Fort Hood-i katona…
Vanessa Guillent utoljára Fort…
A Fort Hood-i tisztek nem szolgálnak információval.
Biztosra mentünk, hogy Fort Hoodban lássák, amit csinálunk,
és hogy nem hátrálunk meg.
Vanessát akarjuk!
Válaszokat akarunk!
2020. JÚNIUS 6 HETE TART A KERESÉS
Nem tudtam,
hogy jogi értelemben miket kérdezhetek tőlük,
és hogy ők milyen információkat adhatnak ki.
Szükségem volt egy őszinte emberre, aki ismeri a rendszert.
Elkezdtem katonai jogászokat keresni.
Végül valaki írt nekem, hogy ismer egyet.
Felhívott Mayra, és azt mondta:
„Maga lenne a legjobb, rengeteg tapasztalata van a témában.”
„Így igaz.
Nemcsak az ország bázisain vannak katonai ügyfeleim,
hanem világszerte mindenhol.
Tudok bánni a hadsereggel.
Beszélem a nyelvüket.
Megtiszteltetés volna, ha segíthetnék.”
Amikor beszéltünk, azonnal megtaláltuk a közös hangot.
Mondta, hogy pro bono vállalja az ügyet, és meglátjuk, mire jutunk.
Segített beindítani a dolgokat.
A legfontosabb az volt, hogy megtaláljuk Vanessát.
Láttam, hogy a sereg nem foglalkozik az üggyel.
Hogy semmibe veszik a családot.
Saját nyomozást kellett indítanunk.
Felkerestem mindenkit, aki információval szolgálhat.
Minden erőnket be kellett vetnünk.
Mivel a Fort Hoodtól semmilyen választ nem kaptunk,
felkerestük az Equusearchöt. Ők egy olyan szervezet,
akik eltűnt személyek felkutatásában segédkeznek.
És ők bizony segítettek.
A Texas Equusearch a Fort Hood bázis számos területét átfésülte,
olyan nyomok után kutatva, amelyek elvezethetnek Vanessához.
A sereg vonakodva vonta be őket a keresésbe,
de mivel rájuk szegeződött a nyilvánosság figyelme,
nem volt más választásuk.
Remélem,
hogy a megfelelő ember meglátja a plakátot, és felhív majd minket.
Tim azt mondta, hogy: „Nem örülnek nekem,
egy mukkot se mondanak.” Azt feleltem: „Senkinek se örülnek,
aki kiderítheti az igazságot.”
Minden áron meg kell őt találnunk.
Nem számít, meddig tart.
A nővéremet akarom.
Mindenhol kerestem a lányomat.
Mint egy síró asszony a könnyek tengerében.
Kerestem árkokban…
még vasúti síneken is.
A rózsafüzéremmel fohászkodtam: „Meg fogom találni.
Esküszöm, hogy meg fogom találni.
Nem nyelhette el a föld.
Meg fogom őt találni.”
A bázis vezetői egészen addig hallgattak, amíg el nem indultak a pletykák.
Azt gondoltam: „Nahát! Két hónap után végre hajlandóak vagytok megszólalni?”
Vanessa Guillent, a 3. lovasezred tizedesét,
utoljára április 22-én délben látták
a szolgálati helyén.
Ha van bárki, aki információval tud szolgálni a hollétéről,
az ossza meg velünk,
hogy Vanessa minél hamarabb hazatérhessen a családjához!
Kiterjedt kutatásba kezdett a katonaság
és a katonai rendőrség is.
A nyomozást a sereg Bűnügyi Nyomozói Parancsnoksága vezeti.
A Fort Hood-i nyomozók az őrületbe kergettek.
Türelmetlen voltam.
Nem aludtam, és minden éjjel sírtam.
Semmit sem aludtam, csak sírtam. A lányomat akartam.
Anya szerint fontos volt felhívni a figyelmet a szexuális zaklatásra,
de mintha meg se hallották volna.
Egyik éjszaka azon tépelődtem, hogy:
„Kiposztoljam, vagy sem?
Elvégre ők a hadsereg.
Mi lesz, ha bajba kerülök emiatt?”
De végül kiposztoltam.
HOGYAN TŰNHET EL VALAKI EGY BÁZISON,
ÉS HOGYAN TÖRTÉNHET UGYANOTT SZEXUÁLIS ZAKLATÁS?
MIÉRT HALLGATNAK A KATONÁK? MIÉRT ZAKLATJÁK A KATONÁKAT?
EGYETLEN FÉRFI ÉS NŐI KATONÁT SEM VOLNA SZABAD MEGBECSTELENÍTENI!
Egy nap Lupe megkérdezte, hogy: „Láttad Twitteren a hashtaget?”
Aztán megmutatta a történeteket.
A húgoméhoz hasonló történeteket osztottak meg
a Facebookon, az Instagramon, mindenhol.
Megjelent egy tiszt az otthonomnál, és megerőszakolt.
Az egyik fejes a szárnyai alá vett.
Becserkészett, majd bántalmazott.
Ez sokkal több fizikai bántalmazásnál.
Ha akkor nem tudtam megakadályozni, hogyan védjem meg magam a jövőben?
Mikor megjelent az a hashtag, nagyon sokan kitálaltak.
Megváltoztattam a profilképemet a közösségi médián.
Beállítottam Vanessa képét, és kiírtam, hogy: „Én vagyok Vanessa Guillen.”
Belém hasított a felismerés, hogy: „Atyaég! Ő pont olyan, mint mi.”
Engem '92-ben bántalmaztak. Őt 2020-ban bántalmazták.
És ebben a pillanatban is bántalmaznak valakit.
Valahol zaklatnak egy katonát.
- Mit akarunk? - Igazságot!
- Mikor akarjuk? - Most!
Mutassuk meg a Guillen családnak, hogy nincsenek egyedül!
Mindenhonnan érkeztek hozzánk emberek,
és ez reményt adott. Egyre csak gyarapodtunk.
- Houstonban. - Azt mondom, nincs igazság!
- Austinban, San Antonióban. - Nincs igazság!
Kaliforniában.
Rengeteg graffiti megjelent Mexikóban is, ahol a szüleim születtek.
Láttunk „Én vagyok Vanessa Guillen” posztereket Egyiptomból is,
és a világ számos katonai bázisa
a család mellé állt.
Hamarosan láthatják Fort Hoodot, ahol épp sajtókonferenciát tartanak
Vanessa Guillen eltűnésének ügyében. Máris kapcsoljuk!
Az ügy felszínre hozta a szexuális zaklatások kérdését,
illetve hogy a Fort Hood hogyan kezeli az ilyen ügyeket.
Mit tud mondani ezekről?
Minden vélelmezett szexuális erőszakot
és szexuális zaklatást teljeskörűen kivizsgálunk,
függetlenül a forrástól,
illetve hogy az kapcsolódik-e Guillen szakaszvezető eltűnéséhez.
Minden esetet komolyan veszünk, ahogy ezt is,
és mindet teljeskörűen kivizsgáljuk.
Az ilyesmi elfogadhatatlan.
Vanessa nem csak egy ember miatt szorongott a munkahelyén.
Mindketten illetlen dolgokat mondtak neki,
és mindkét személy a felettesünk volt.
Félt kiállni saját magáért.
Úgy érezte, hogy semmi sem történne az ügyben.
Üdvözlök mindenkit!
Több száz emberrel beszéltünk,
beleértve Miss Guillen
valamennyi ismerősét és munkatársát.
Nem találtunk hitelt érdemlő információt arra vonatkozóan,
hogy Miss Guillen szexuális erőszak vagy szexuális zaklatás áldozata lett volna.
Az ilyen állítások teljesen alaptalanok.
Teljesen felháborodtam a konferencia láttán.
Gyakorlatilag azt mondták, hogy hazudott.
Hogy merészelik azt állítani, hogy nem zaklatták?
Ez már pofátlanság!
Sokkal többet tudtak annál, mint amit nekünk elárultak.
Rengeteg kérdéssel készültünk ma reggel,
és bár néhányra kaptunk választ, még mindig rengeteg kérdésünk van.
Ezúttal az „idegenkezűség” szót használták.
Azt mondták, minden nyomot megvizsgálnak.
De azt nem árulják el, hogy kit és miért vizsgálnak.
Tudni akarjuk, hogy mi történt, hogy ki kit fedez,
és hogy miért teszik ezt.
Nagyon letaglózó nap volt.
Tudom, hogy anya nem akart eljönni aznap.
Érzelmileg elérte a mélypontot.
Hálát adok Istennek azért, hogy ma itt lehetek.
Túl sokáig tartott, mire elkezdték keresni a lányomat.
Az elejétől kezdve könyörögtem nekik, hogy keressék a lányomat.
De semmit sem tettek.
Miért nem akarták egészen mostanáig keresni a lányomat? Miért pont most?
Igazságot és tiszteletet követelek magamnak és a lányomnak,
és az összes katonának, aki a sereg soraiban szolgálja a hazáját és minket.
És isten irgalmazzon, hogy holtan találják, különben bezáratom ezt a bázist!
Nem adjuk fel.
Pár nappal ezután volt a születésnapom.
A nagynéném megkérdezte, hogy: „Nézted a telefonodat?” Mondom: „Nem.”
Azt mondta, látott valamit a hírekben.
Ma délelőtt 11.30 körül emberi maradványokra bukkantak.
A Bell Megyei Seriffhivatal értesítette az FBI-t és a CID-t, akik kivonultak és…
Felhívott Tim Miller, a Texas Equusearch alapítója.
Nagyon…
lényegre törő volt,
és olyasmiket mondott, amiket képtelen vagyok elismételni.
Egyszerűen nem megy. Nem tudom kimondani.
A nagynéném meghallotta, hogy sírok, odajött hozzám, és azt mondta:
„Anyád nem láthatja, hogy sírsz!”
Két perc alatt össze kellett szednem magam.
Mindent magamban kellett tartanom.
De még a tiszt érkezése előtt elmondtam anyának.
Azt mondta: „Anya! Beszélnünk kell.”
Megkérdeztem: „Találtak valamit, ugye?” Azt felelte: „Igen.”
„Mit találtak?” Erre azt felelte: „Kérlek, légy erős, anya!”
„Erős leszek.” „Nem tudom, hogyan mondjam el.”
„Mondd el, lányom! Erős vagyok.” Azt mondta, hogy: „A mi lányunk az.”
„Hogy érted, hogy: 'A mi lányunk?' Őt találták meg?”
„Igen, anya.
De nem úgy, ahogyan szeretnéd.”
„Folytasd!”
Azt mondta, hogy: „Meggyilkolták.”
„Az nem lehet.”
Hirtelen nagyon dühös lettem.
És elöntött a fájdalom.
Azt mondtam: „Nem lehet a mi lányunk.” „De igen, anya. A mi lányunk az.”
„Láthatom? Megölelhetem? Megsimogathatom a gyönyörű, szűzies arcát?”
„Igen, anya, de várnod kell.
Most vegyél be egy nyugtatót, és aludj!
A lányod kedvéért össze kell szedned magad a temetésére.”
„De miért tették ezt a lányommal? Miért?”
„Nem tudjuk, anya.”
„Mondd, hogy ez csak egy rossz álom!”
„Nem az, anya.
A mi Vanessánk az.”
Éljen Vanessa Guillen!
Éljen Vanessa!
Ott, ahol Vanessát megtalálták,
valamit égettek.
Műanyagdarabokat is találtak.
Aznap beszéltünk egy emberrel a seregtől.
Gyakorlatilag mindent ránk zúdítottak,
a teljes nyomozást,
minden együttérzés nélkül.
Aztán megjelent a hírekben is.
Vanessa Guillen szakaszvezető eltűnésekor számos ügynökség, beleértve az FBI-t,
Fort Hoodba ment nyomozni.
Egy új büntetőfeljelentés azt sugallja, hogy meggyilkolták.
Aaron Robinson szakaszvezető többszöri ütést mért Guillen fejére egy kalapáccsal,
még a bázison megölte őt, majd egy ládába szuszakolta.
Állítása szerint előbb edzeni indult az egységéhez,
majd hazament.
Ám mivel sikerült megpingelnünk a mobiltelefonját,
az alibije megdőlt.
A telefon újabb pingelése elvezetett minket a Leon-folyóhoz.
A vád szerint egy újabb gyanúsítottnak, a 22 éves Cecily Aguilarnak
szintén köze lehetett Guillen eltűnéséhez.
Egy ötoldalas nyilatkozatban Aguilar beismeri, hogy segédkezett
Guillen testének eltüntetésében.
Kivitték a testet a Leon-folyó egyik hídjához,
ahol feldarabolták, majd felgyújtották,
végül három különböző helyen elásták a darabokat.
Aznap, amikor előkerültek Vanessa maradványai,
Robinson épp fogdán volt a COVID-előírások megszegése miatt,
de a CID vezetői nem tájékoztatták
a Robinsont felügyelő katonát,
hogy Robinsont Guillen meggyilkolásával is gyanúsítják.
Robinsonnak megengedték, hogy használja a mobilját,
tudomást szerzett a test megtalálásáról, és felhívta barátnőjét, mondván:
„Szívem, megtalálták a maradványokat.”
Robinson valahogyan megszökött a felügyelője elől.
A rendőrök Fort Hoodtól 10 km-re találtak rá a gyanúsítottra.
Amikor kérdőre vonták a gyanúsítottat, az fegyvert rántott, és lelőtte magát.
Tudták, hogy Robinson a gyilkos,
és mégse tartóztatták le?
Ez egy óriási baklövés.
Ki kellett volna rúgni azt a CID ügynököt.
A parancsnokot is. Meg kellett volna büntetni őket.
De semmi sem történt.
Hogy történhet ilyesmi egy katonai bázison?
Hogy történhetett vele ilyesmi szolgálat közben?
A Fort Hood, „a nagyszerű hely”, semmit sem tett!
Ez is bizonyítja, hogy hazudtak nekünk!
Ha a sereg ezzel a találkozóval békülni próbált a családdal,
szerintem kudarcot vallottak. Sőt, állításuk szerint a család
még dühösebb, mint valaha,
amiatt, ahogyan a sereg Vanessa meggyilkolását
és az azt követő nyomozást kezelte.
Lupe Guillen, Vanessa húga azt mondta, hogy a család
még mindig nem kapott válaszokat, különösen a gyilkosság okát illetően,
illetve hogy a seregnek miért tartott ilyen sokáig leszűkítenie a kört.
A sereg és az ügynökségek az adatvédelmi törvényre hivatkozva
tartják vissza az információkat az áldozatoktól és a családjaiktól.
A sereg csak annyit mond, hogy:
„Megtettük a szükséges intézkedéseket.” És ennyivel letudják.
A katonai igazságszolgáltatási rendszer merőben eltér a polgári rendszertől.
A polgári rendszert alapvetően ügyészek és bírók irányítják.
A katonai rendszert a parancsnok irányítja,
aki nem jogi szakember.
Számítanak az áldozatok és a családjaik hallgatására,
és a média érdektelenségére,
de ezt az ügyet csúnyán benézték,
mert a Guillen család nem fog csendben maradni.
Natalie megtanította, hogy a seregnek megvan a saját hatásköre,
és hogy a civilek teljesen tehetetlenek,
leszámítva egy felsőbb hatóságot, ami a mi esetünkben a kongresszus.
Tehát egy törvényjavaslattal talán igazságot tehetnénk.
Mivel a katonai szexuális zaklatásoknak nincs következménye,
szabad a pálya.
Ezt csakis jogi úton lehet helyrehozni.
Lehetne belső szabályzatokat hozni,
de már vannak szabályzataik! Követi bárki is? Nem.
A sereg semmit sem tett, hogy véget vessen ennek a problémának.
Az igazságszolgáltatás nem csak abból áll, hogy válaszokat keresünk a gyilkosságra.
Az áldozatokon is segíteni kell.
Szerintem ez a mi feladatunk.
Főleg Vanessa miatt, aki szexuális zaklatás áldozata volt.
Megbeszéltük a családommal. Megkérdeztem, hogy: „Szerintetek jó ötlet?
Oda-vissza ingázunk majd Washingtonba. Politikusokkal kell majd beszélnünk.
Biztos nem baj, ha elmegyünk az ország másik felébe?”
Houstonban születtem, és egész életemet itt töltöttem.
Egész életünkben együtt voltunk, és soha nem váltunk külön egymástól.
Legidősebb testvérként ez egy óriási felelősség.
Sokat kell segíteni anyának,
mert egészségügyileg már nincs túl jó állapotban.
Úgy érzem, hogy a testvéreim számára
már nemcsak a nővérük, de valahol az anyjuk is vagyok.
Anya az első anyám, Mayra pedig a második anyám.
Vanessa volt
a harmadik anyám.
Ha rossz voltam a suliban, vagy rossz jegyet hoztam haza,
úgy leszidott, mint anya.
Rám parancsolt, hogy írjam meg a leckét, és számon is kérte rajtam.
Vanessa halála előtt egy teljesen átlagos gyerek voltam.
Éltem a mindennapjaimat, suliba jártam,
sportoltam, a barátaimmal lógtam.
Tizedikes voltam.
Hogy visszatérhetek-e valaha a régi, normális életemhez?
Soha nem lesz normális életem.
Amikor megpróbálok újra normális életet élni, visszamenni dolgozni,
újra azt csinálni, amit régen,
akkor eszembe jut Vanessa.
Önmagamért és a családomért
a küldetésemmé vált, hogy az ügy szószólója legyek.
Nincs más választásunk, mint hogy a húgom nevében,
és mások megsegítése érdekében harcoljunk ezért a törvényért.
A törvény hatályba lépéséhez a kongresszusnak
és a szenátoroknak meg kell azt szavaznia, az elnöknek pedig alá kell írnia.
Rengeteg munkával jár.
Vanessa Guillen rokonai ma találkoztak Trump elnökkel.
Az elnök szerint az Igazságügyi Osztály
már nyomoz a gyilkosság ügyében.
Natalie megszervezett egy találkozót Donald Trumppal.
Kérem, segítsen igazságot szolgáltatni a lányomnak!
Azt szeretné, ha segítene igazságot szolgáltatni a lányának.
Hogy történhet ilyesmi egy biztonságosnak hitt katonai bázison,
és a katonák miért nincsenek biztonságban?
Kongresszusi vizsgálatra van szükség, mert az kizárt,
hogy senki nem látott semmit.
Jelenleg is ott van a DOJ és az FBI,
és nagy erőkkel nyomoznak,
akárcsak a hadsereg, akik szintén nagy erőkkel nyomoznak.
Vanessával történelmet írhatna.
Vanessával történelmet írhatna,
mert azonnali változásra van szükség,
egy pozitív változásra, hogy a katonák nyugodt szívvel tudjanak felszerelni,
nyugodt szívvel tudják szolgálni a hazájukat,
és hogy megbecsülve és biztonságban érezhessék magukat.
Ebben segíthet a törvényjavaslat.
A végére járunk a dolgoknak. Rendben?
- Nagyon köszönöm. - Jól van, mehetünk. Köszönjük.
- Nincs igazság! - Nincs béke!
- Mit akarunk? - Igazságot!
- Mikor akarjuk? - Most!
A Guillen család találkozott az elnökkel, és beszéltek
az Én vagyok Vanessa Guillen törvényjavaslatról.
Lupe magassarkúban volt. Biztos mindenkinek feltűnt.
Nagyon csinos volt.
Vanessától kapta, és az ő kedvéért vette fel ma.
Akkor láttam először Lupét színpadon beszélni.
Nem köntörfalazott.
Nagyon szívszorító érzés itt lennem. Ide már mezítláb jöttem,
mert azt a cipőt Vanessától kaptam, és csakis érte vagyok hajlandó felvenni,
mert ez róla szól, és nem másról.
Ez Vanessáról szól.
A nővérem most már Istennel van, egy jobb helyen.
De a többi áldozat itt van a családjával,
a nővérem viszont nincs.
Így van, Lupe!
IGAZSÁGOT VANESSÁNAK!
Trump elnök
azt mondta, hogy támogatni fogja a törvényjavaslatot.
Sokan mondták, hogy:
„Az elnök úgyse fogad titeket”, és hogy: „Úgyse engednek be a Fehér Házba.”
Nos, beszéltünk az elnökkel, és támogat minket.
És mondok még valamit. Odajött hozzám az elnök,
és megkérdezte, hogy: „Hány éves vagy?” Azt feleltem: „Tizenhat.”
Azt mondta: „Olyan emberekre van szükségünk, mint te.
Lenyűgöző, milyen érett vagy, és hogy senkitől sem félsz.”
Hát ti se féljetek senkitől sem!
Mert ha az elnök mellettünk áll,
álljon mellénk az egész nemzet,
mert ez nem az egyik vagy a másik párt problémája,
ez nem egy faji probléma,
hanem egy emberi probléma, ez mindenki problémája.
Ez egy fontos törvény.
A szexuális zaklatók általában a vezetők,
a parancsnoki lánc tagjai.
Ugyanazok a parancsnokok, akik a kezükbe vették
a nyomozást.
Erről szól a törvény, hogy ezt kivegye a parancsnokok kezéből,
és áthelyezze az áldozatot képviselő szakemberek és ügyvédek kezébe.
Jackie Speier és Markwayne Mullin kongresszusi tagok is támogatják
a törvényjavaslatot.
Örömmel tártuk a világ elé, hogy a törvényjavaslat mögött
Vanessa Guillen családja áll, és hogy ők a szponzorai is.
De úgy gondoltam, érdemes felkérni Jackie Speiert is,
hogy legyen a törvényjavaslat társszponzora,
mert tudom, hogy neki sikerülhet.
2010-ben kezdtem el foglalkozni ezzel a témával.
Napjaink problémájáról van szó,
de ahogyan akkor kezelték, az az 50-es, 60-as éveket idézte.
Amikor csak szóba került a dolog,
az indokokat arra futtatták ki, hogy a hadseregben
a nők provokatív ruhákban járnak, és túl sokat isznak.
2011-ben én vezettem be az első olyan jogszabályt, ami a hadseregben zajló
szexuális zaklatással foglalkozik.
A szexuális zaklatás rendszeressé vált a hadsereg berkein belül.
Ez az eredménye egy olyan jogrendszernek, ami a parancsnoki lánctól függ,
és amit oly sokan foggal-körömmel védelmeznek.
Ez a parancsnoki lánc meggyalázása.
Felháborítónak tartom.
Ha kivesszük a felelősséget a rangidős tiszt kezéből,
azzal leromboljuk a vezetői tekintélyét.
Eleinte erős volt az ellenállás a hadsereg részéről.
Folyton nagy szavakkal dobálóztak,
pedig egyértelmű volt a probléma.
A parancsnokokat be kellene vonni a probléma megoldásába,
nem pedig fordítva.
A parancsnokoknak kell fenntartaniuk az egységeik rendjét
és fegyelmét.
Teljhatalmat akartak adni a parancsnokok kezébe.
Nagyon régen a parancsnokok még a válásba is beleszólhattak.
Ők mondták meg, hogy egy orvos amputálhat-e egy lábat.
Ezeket a 200 éves törvényeket
a harctéren történő azonnali döntéshozatal céljával hozták meg.
De ma már más a helyzet.
Ma már másképpen intézzük a dolgokat,
és a jogrendszert is ehhez kellene igazítani.
Ha a seregben ötből egy nő azt állítja, hogy akarata ellenére
nemi aktusra kényszerítik,
az óriási probléma.
A civil életben is fennáll ez a probléma.
A hadsereg más, mert ott minden a parancsnoki láncra épül.
A parancsnoki lánc irányítja a katonai igazságszolgáltatási rendszert.
Teljhatalommal bírnak felette.
Ezt valahogy úgy kell elképzelni,
hogy egy szupermarket egyik alkalmazottját
zaklatja egy másik alkalmazott,
és a műszakvezető annyit mond erre, hogy: „Nem hiszek neked. Ennyi.”
Vagy: „Szerintem ez nagyon komoly. Továbbítom az üzletvezető felé.”
De az meg azt mondja, hogy:
„Szerintem semmi nem történt.”
Vagy azt mondja: „Továbbítom a területi vezető felé.”
A területi vezető azt mondja: „Továbbítom a vezetőség felé.”
Végül a szupermarketlánc vezérigazgatója dönti el,
hogy valaki bűnös-e, vagy sem. Ez abszurd.
Az ember nem szívesen dolgozik egy ilyen rendszerben,
de a hadsereg pontosan ilyen.
Vanessa Guillen brutális gyilkossága döbbentette rá a hadsereget,
hogy ez a téma nem olyan, mint a többi,
amit szőnyeg alá söpörhetnek.
Ígéretet kaptunk, hogy szeptember 30-án szavazásra bocsátják a törvényjavaslatot.
Pont akkor van Vanessa születésnapja, ezért már nagyon vártuk.
De aznap jött egy hívás. Csak annyit mondtak,
hogy nem fog menni.
Csalódottak voltunk.
Szavazásra kellett volna bocsátaniuk, de nem tették.
Nem bocsátották szavazásra a javaslatot.
És ha egy törvényjavaslatot nem fogadnak el az év végéig, az elévül,
mert a következő évben új kongresszust választanak,
akik mindent tiszta lappal kezdenek.
Szeptemberben elővették a javaslatot,
de nem bocsátották szavazásra.
Dühítő, hogy nem is szavaztak az Én vagyok Vanessa Guillen törvényjavaslatról.
EZ ANNYIRA SZOMORÚ! MINDEN CSAK A POLITIKÁRÓL SZÓL.
ARCON KÖPTÉK VANESSÁT, A CSALÁDJÁT, ÉS A SZEXUÁLIS ZAKLATÁSOK ÁLDOZATAIT.
KOMOLYAN AZT HITTÉTEK, HOGY A TRUMP-KORMÁNY
Szomorú, hogy ilyen sok az áldozat,
és nem tudom, hogyan segíthetnénk rajtuk, mert senki nem is tesz semmit.
Amikor elutasították a javaslatot,
a szüleim összetörtek.
Anya le is betegedett.
Egy kicsit jobbra!
Soha nem látom rendesen.
- Így jó lesz? - Jó lesz.
Mikor pakolják ki a szobát?
Majd ha lesz segítség.
- És az mikor lesz? - Januárban, ha Isten is úgy akarja.
Csak éljük túl addig!
Ennyi betegséget!
A tragédia után jött a betegség.
Azt mondják: „A vihar után jön a csend.” Jóságos ég!
Hát, nem is tudom.
Nálunk a vihar után a betegség jött.
Nincs könnyű dolgunk, és nem tudom,
hogyan kezeljem a stresszt.
Néha szeretnék elbújni a világ elől.
De aztán eszembe jut,
hogy azzal senkinek sem segítek, és valahogy muszáj újra talpra állnom.
Jól van.
Cecily Aguilar ügyvédei vissza akarják vonni Cecily vallomását.
Állításuk szerint nem olvasták fel neki a jogait.
Most tudtuk meg, hogy Cecily Aguilar,
Robinson barátnője, vissza akarja vonni a vallomását,
vagyis mindent, amit a CID-nek mondott.
Ezt nem engedhetjük.
Isten óvjon és segítsen titeket
a hosszú úton!
Isten őrizzen meg titeket, édes lányaim, épen és egészségesen!
És próbáljatok nem sírni!
Legyetek erősek!
A vallomásnak óriási szerepe van az eljárásban.
Anélkül talán nincs is más bizonyíték, ami igazolná a bűnösségét.
Wacóba tartunk.
A bíróságra megyünk,
és meghallgatjuk a mondandóját.
Büszke vagyok rájuk, és arra, amit a testvérükért tesznek.
Megígérték Vanessának, hogy mindent megtesznek,
hogy napvilágra kerüljön az igazság.
Még van bőr a képén?
A családnak joga van a lezáráshoz
a lányuk elvesztése után.
A legnagyobb kérdés az, hogy:
„Miért?
Miért öltétek meg? És miért szabadultatok meg a testétől?”
Nem értem, hogy Aguilar miért segédkezett ilyesmiben.
Remélem, megkérdezik Aguilartól, hogy mit tud.
Igazságot!
Igazságot Vanessának!
- Mit akarunk? - Igazságot!
- Mikor akarjuk? - Most!
A szüleim és a családom nem akarták, hogy bemenjek a bíróságra,
mert fiatal vagyok, és mert ez az egész traumatikus élmény lehet.
- Mi a neve? - Vanessa!
- Hangosan és büszkén! Mit akarunk? - Igazságot!
Igazságot! Igazságot! Igazságot Vanessának!
De úgy voltam vele, hogy: „Még ha belül tehetetlennek is érzem magam,
valamit muszáj tennem!”
Úgy érzem, hogy ez most jó alkalom
a közösségépítésre. Ha esetleg van bárki,
aki szeretne felszólalni, az emelje fel a kezét, rendben?
Körbeadjuk a megafont.
Sziasztok!
Austinból jöttem.
Ha együttes erővel követelünk igazságot Vanessának, akkor megkapjuk.
Azért fontos ez nekem, mert én is szexuális zaklatás áldozata vagyok.
Sokan mondják, hogy ennek nem lesz foganatja.
De én itt vagyok, és hallatom a hangomat.
Mindenkinek van hangja. Ezért is mondom: „Legyél te a hang! Legyél te a változás!”
Itt vagyunk veletek. A ti harcotok a mi harcunk is.
Nem számít a kor, a nem, a faji hovatartozást.
A változáshoz hallatnunk kell a hangunkat.
Lupe Guillen vagyok.
Tizenhét éves, és még gimibe járok.
Én vagyok Vanessa húga.
Nagyjából ötéves koromig
beszédproblémáim voltak. Egyáltalán nem beszéltem.
Hétévesen kezdtem el beszélni.
Nagyon szégyelltem, ezért inkább csendben maradtam.
Meg se próbáltam beszélni, mert sokszor nem sikerült,
és olyankor szekáltak miatta.
Azt hiszem,
épp emiatt lettem ennyire szókimondó.
Amikor lehet, elmondom a véleményemet.
És a jó ügyért hallatom a hangom, ezért harcolok.
Odabent van Cecily Ann Aguilar, és a családom épp farkasszemet néz vele.
Volt képe idejönni azok után, amit a nővéremmel tett.
Végignézte, ahogy a nővéremet feldarabolják és elégetik.
Azután volt ereje gödröket ásni, odavinni őt a folyóhoz,
és két hónapig hallgatni erről, miközben tele voltak vele a hírek
minden egyes nap.
Elvette tőlem a lehetőséget, hogy még egyszer láthassam őt.
Anya mindig azt mondja, hogy: „Küzdjetek tovább!”
Minden egyes nap emlékeztetem magam, hogy ez nem csak Vanessáról szól.
Hanem mindannyiunkról.
Reméljük, hogy odabent úgy alakulnak a dolgok, ahogyan azt mi szeretnénk.
Köszönöm.
Most ért véget a meghallgatás.
A bíró megtagadta Cecily Aguilartól, hogy visszavonja a vallomását,
amit az ügy kapcsán tett.
Mint megtudtuk, Cecily azt állítja,
hogy Aaron Robinson pisztolyt szorított a fejéhez,
amikor segített neki megszabadulni Vanessa testétől.
Ezt eléggé nehezünkre esik elhinni.
Bizonyára ez is a taktikájuk része.
El akarta ferdíteni az igazságot,
de a törvény ma mellénk állt,
és reméljük, az igazság győzedelmeskedni fog az ügyben.
Ezzel is egy lépéssel közelebb vagyunk, hogy igazságot szolgáltassunk
a nővéremnek, Vanessa Guillennek.
Soha nem adjuk fel a harcot. Tovább fogunk küzdeni.
Igazságot Vanessának!
2021. MÁJUS
A hadsereg ma este közzétett jelentését idézem:
„A Fort Hood vezetői
szemet hunytak Vanessa Guillen szexuális zaklatásról szóló panaszai felett.”
A tisztek megerősítették,
amit Vanessa Guillen családja egész végig állított,
hogy Vanessát szexuálisan zaklatták a Fort Hoodban.
Bebizonyosodott a szexuális zaklatás.
Öt hónap alatt csak ennyit tudtak kinyomozni?
Emiatt törtem magam annyira?
A hadsereg bűnügyi nyomozói ugyanazt ismételték el,
amit én már elmondtam nekik.
Ennyire képesek?
Egek! Ezt már mindenki tudja.
Tudtam, mert az anyja vagyok. Ezt még Isten se bocsátja meg nekik.
Örülök, hogy megerősítették, amit mi egész végig szajkóztunk.
Hogy nem csak a levegőbe beszéltünk. Korábban persze azt mondták, hogy:
„Hazudtok a szexuális zaklatásról. Nincs rá bizonyítékotok.”
Ez csak az egyik dolog, ami miatt megingott a seregbe vetett bizalmunk.
A jelentés szerint 2019 nyarán
Vanessa egyik felettese megpróbálta rávenni őt egy hármas szexuális aktusra.
Ugyanaz a felettes később ismét megkörnyékezte egy terepgyakorlaton,
amikor Vanessa éppen az erdőben tisztálkodott.
Vanessa elmondta a barátainak, majd közölte a felettesével,
hogy attól tart,
hogy emiatt fenyítésben fog részesülni.
Vajon mióta tudta a Fort Hood vezetősége, hogy Vanessát zaklatták?
Vajon már akkor is tudták, amikor azt mondogatták,
hogy nincs bizonyíték a zaklatásra?
Többször is megkérdezték a hadsereg vezetőit,
hogy közzéteszik-e a zaklató nevét, de nem hajlandóak megtenni.
Arról sem nyilatkoztak, hogy a jövőben emelnek-e vádat
az illető ellen.
Miután beszéltem pár katonával a bázison,
kiderült, hogy nemcsak egy, hanem két felettese is zaklatta.
Az egyik még mindig a Fort Hoodban szolgál.
Még mindig kap fizetést. Mintha semmi sem történt volna.
És még mindig bánthat másokat.
A nyomozók szerint az ügynek nincs köze Vanessa állítólagos gyilkosához,
Aaron Robinson szakaszvezetőhöz,
és nincs rá hitelt érdemlő bizonyíték, hogy ő zaklatta Vanessát.
Valaki mást viszont zaklatott.
Azt hiszik, ha azt ismételgetik,
hogy Robinson nem zaklatta Vanessát, akkor majd elhisszük.
De az előéletét tekintve
nagy a valószínűsége, hogy pontosan ez történt.
A nyomozás hanyagsága miatt
fogalmuk sincs róla,
hogy mit tett Vanessával, mielőtt megölte.
Szerintem nagy a valószínűsége, hogy pont a szexuális erőszak közben
ölte meg Vanessát.
Kétségtelen, hogy a sereg legfőbb célja
különválasztani a gyilkosságot a szexuális zaklatástól vagy erőszaktól.
Belecsöppentek egy háborúba,
és nem engedhetik, hogy a családot és Vanessa eltűnését
fegyverként használják ellenük.
A sereg önszántából nem fog megváltozni.
A sereg egyetlen célja az volt, hogy önmagát védje,
és erre az egyetlen érdemi válasz csak egy törvény lehet.
Ha elfogadják a törvényt,
az áldozatok olyan igazságszolgáltatásban részesülhetnek, amit Vanessa nem kapott.
És ezért tovább kell küzdenünk, bármeddig is tart a harc.
Telik az idő,
és minden egyre nehezebb.
De valahogyan meg kell ezt oldanunk.
Ha a kongresszus meghallgatna, sikerülne elfogadtatnunk a javaslatot.
Benyújtunk egy új törvényjavaslatot,
és reméljük, hogy ezt már elfogadják, mert ez az utolsó esélyünk.
Soha többé nem lesz akkora hangja a kampánynak,
mint ebben az évben.
Úgy döntöttünk, hogy a választás után, a Biden-kormány alatt
újra benyújtjuk az Én vagyok Vanessa Guillen
törvényjavaslatot.
Reméljük, hogy sikerül meggyőznünk a képviselőházat és a szenátust,
és hogy az elnök is aláírja.
Hogy érzed magad?
Kicsit jobban.
Oké.
Üzenem Lupének, hogy egyen!
Nézd csak!
Edd meg az összes gyümölcsöt!
Egészséges.
- Később beszélünk. - Üzenem Natalie-nak, hogy köszönöm.
Átadom.
- Sziasztok, lányok! - Imádkozom értetek.
- Sziasztok! - Sziasztok!
Hogy mi az igazságszolgáltatás?
Az igazságszolgáltatás nem csak annyi,
hogy a gyilkost felelősségre vonjuk és börtönbe zárjuk.
Nagyon fontos a méltányosság is.
Üdv! Mayra Guillen vagyok. Örülök, hogy ismét találkozunk.
- Hiszen megígértük. - Köszönöm.
- Örülök, hogy újra látom. - Szia, Lupe! Hogy vagy?
Én is örülök, hogy látlak.
Soha nem hozhatjuk vissza Vanessát, de ha az én lányomról lenne szó,
a legjobb, amit tehetnénk, az lenne,
hogy hozunk egy törvényt az ő nevével,
és történelmet írunk vele. Bizonyos értelemben ez az igazságszolgáltatás.
Üdvözlök mindenkit!
A képviselőház elnökeként büszkén támogatom a Vanessa Guillen törvényt.
Köszönöm, hogy segítenek megtartani a családnak tett ígéretünket,
hogy benyújthassuk a törvényjavaslatot, és nagy változásokat érhessünk el általa.
A nővérem tiszteletére most legyünk mi a hang és a változás!
Azért vagyunk itt, hogy a neve örökre fennmaradjon.
Változásra van szükség, méghozzá azonnal.
- Édesanyám üdvözletét küldi. - Köszönöm.
- Hálás, hogy segít nekünk. - Köszönöm, nagyon kedves.
Szétmegy a lábam.
Miért ezt vetted fel?
Nem tudom.
- Odamehetünk csinálni egy képet? - Persze, épp kérni akartam.
- Csináljunk egy képet! - Oké.
Jól van, egy…
Beszéltünk szenátorokkal és kongresszusi tagokkal,
akik már évek óta harcolnak az ügyért,
de minden évben kudarcot vallottak.
Az emberek nem szívesen beszélnek erről a problémáról.
Rájöttem, hogy most nálam a megafon,
és szólnom kell minden újságírónak.
Amíg én itt vagyok, az ügy nem fulladhat kudarcba.
Beindult a gépezet, és muszáj elfogadtatnunk a törvényjavaslatot.
Ügyesen meggyőztétek a kongresszus tagjait,
de tavaly óta páran kihátráltak az ügy mögül.
Beszéljetek velük!
Megpróbáljuk meggyőzni a kongresszus tagjait,
hogy fogadják el a javaslatot.
Reméljük, hogy sikerül az év végéig meggyőznünk őket,
hogy jövőre ne kelljen mindent elölről kezdenünk.
Üdv, szenátorasszony!
Natalie Khawam vagyok. Örülök, hogy újra látom.
- Ő itt Mayra Guillen. - Szia, Mayra!
Fontos, hogy folyamatosan nyomást gyakoroljunk,
mert ez egy sürgető, és sokakat érintő belsős ügy.
Bizakodóak vagyunk, és úgy hisszük, hogy idén elfogadják a javaslatot.
Van előrelépés az ügyben.
Számomra a testvéretek volt a fordulópont.
Sokszor kerül szóba Vanessa halála,
és ez sok emléket hoz a felszínre.
Amikor újra és újra felemlegetjük az eseményeket,
az megterhelő.
Amikor az ember ilyen szörnyű módon veszíti el egy családtagját,
az ember, a Biblia szavaival élve, ösztönösen „átkozza a sötétséget”.
Ez a szent ösztön az, hogy az ember gyertyát gyújt.
Ti is pont ezt teszitek, hogy mással ez ne történhessen meg.
Úgy van.
Pozitívan és negatívan is csalódtam azokban,
akikről úgy hittem, hogy a jó oldalra állnak, és velünk harcolnak.
A hadsereg alapvető etikája,
hogy véded a társaidat és beosztottjaidat, nem pedig kizsákmányolod őket.
Így igaz.
A hatalmas lendület ellenére még mindig erős az ellenállás
a rangidős szenátorok
és a Szenátusi és Képviselőházi Fegyveres Erők Bizottságában szolgáló
rangidős kongresszusi tagok körében, főleg egy ilyen jelentős reform esetében.
Mindig eszembe jut Vanessa elszántsága.
Ezt az ő emlékéért teszem.
De utálom, hogy napokig távol vagyok a családomtól.
Főleg anyától.
Hogy bírjátok?
- Csalódottak vagyunk. - Nagyon csalódottak.
Folyton ingázunk Washingtonba, de nem sokat tudunk felmutatni…
Csak várjuk, hogy elfogadják a törvényt.
- Szóval… - Értem.
A kormány nem a gyorsaságáról híres.
Sajnos pont fordítva működik.
Egy törvényjavaslat sokszor csak egy esélyt kap,
mert ha sikerül szavazásra bocsátani, de elbukik,
nagyon kicsi az esélye, hogy újra szavazásra bocsássák.
Tehát jelenleg nem egyszerű a helyzet.
A legfontosabb az időzítés,
de nem tudom, hogy mikor lenne a legjobb.
Lupe olyan sok beszédet tartott már, hogy az érzelmileg nagyon megterhelte.
Sokszor mondom neki, hogy büszke vagyok rá.
Még nem volt időm gyászolni.
Ezért is annyira nehéz.
Próbáltam jól csinálni.
De a gyászhoz nincs útmutató.
Már annyi feszültség gyűlt össze bennem,
hogy ha csak egy-két emberrel beszélek, már az is feszélyez.
A mindennapi életemre is kihat ez az egész.
Nagyon nyomasztó.
Sok mindent félresöpörtem,
például a barátaimat,
meg a focit.
Folyton visszajön az emlék, amikor a nővéremmel fociztam,
és tudom, hogy már soha többé nem focizhatok vele.
Próbálok visszatérni a régi kerékvágásba,
de azok után, amiken keresztülmentem,
teljesen másképp látom a világot.
Néha mindenkinek kell egy kis szünet.
Főleg a mentális egészség miatt.
Nem mondok le a nővéremről.
Még ha a háttérből is, de harcolni fogok érte.
Lupe kénytelen volt hamar felnőni.
Most újra suliba kell járnia,
vissza kell térnie a régi kerékvágásba.
Megérdemli, hogy élvezze az életet.
Kell még 300 szó a fogalmazásomhoz. Szerintem egész jó lett.
Átnézhetem neked. Ha elkészültél, küldd át, és elolvasom!
Szia, Lupe! Tetszik a hajad.
Natalie keményen dolgozik. De jó fej, élvezem a társaságát.
Sokszor mondom neki, hogy: „Hát, nem vagy az a szokványos,
robotoló ügyvéd, akit munkaidő nem lehet elérni.”
- Halló? - Én vagyok az, Mayra. Itt van Natalie is.
Lenyúlta a telómat.
Az elejétől mellettem állt,
nemcsak ügyvédként, hanem barátként is,
és egy kicsit a lányaként is törődött velem,
amiért én nagyon hálás vagyok neki.
Kösz, Landy. Majd dumálunk.
- Oké. - Szia!
Nekem ez nem csak egy munka.
Számomra ez egy kötelesség,
és ugyanilyen elkötelezett vagyok a családom iránt is.
A szüleim libanoniak. A polgárháború miatt költöztünk el onnan.
Apa azt akarta, hogy segítsek másoknak.
„Viszonozd az országnak, amit az országtól kaptál!”
Büszke vagyok a libanoni gyökereimre, de vérbeli amerikai vagyok.
Lekapcsoljam a lámpát, apa?
Keresek egy jó alapot.
Bevándorlóként segíteni akarok más bevándorlóknak.
Ez egy hivatás.
És közben egy hatalmas családdá válunk.
Kirsten Gillibrand szenátor hosszadalmas harca a Pentagonnal, hogy a seregben
másképp bánjanak a szexuális zaklatás áldozataival,
sikerrel járt.
Csak hogy tudjátok, egy gyors infó,
a Gillibrand törvényjavaslat nagyon terjedelmes.
Mi csak a katonai szexuális zaklatásra vonatkozóan teszünk javaslatot,
csakis erre koncentrálunk. Ő mindenféle kihágásra, ami felett
a parancsnoki lánc szemet huny. A mi ügyünk kizárólag
a szexuális zaklatás.
Amikor Jackie Speiert bevontuk
az Én vagyok Vanessa Guillen javaslatba, akkor tudtuk meg, hogy Gillibrand is
dolgozik a saját törvényjavaslatán, ami kvázi vetekedik a miénkkel.
A szenátus és a képviselőház is
azon fog vacillálni, hogy: „Most akkor melyiket válasszuk?”
Minden megváltozott.
Találkozunk Gillibrand szenátorral, de természetesen
a célunk az együttműködés.
Egy olyan törvény elfogadtatása, ami mindenkinek jó.
Gillibrand szenátor rengeteget dolgozott ezen a törvényjavaslaton,
amit be is nyújtott a szenátusnak. Közben az enyém a képviselőháznál van.
Mindkét javaslat ki akarja venni
a zaklatásos ügyeket a parancsnoki lánc kezéből.
Bár a javaslatok hasonlóak, mégsem egyformák.
Tehát most arra van szükség,
hogy megállapodjunk egyetlen változat mellett.
- Nagyon örvendek! - Köszönöm, hogy eljöttetek.
Már biztos unjátok, hogy állandóan Washingtonba kell jönnötök…
- Nem gond. - hogy igazságszolgáltatást követeljetek.
Ez egy hivatás. Az ember minden energiáját rászánja.
Lenyűgöző, milyen sok embert tudtatok
az ügy mellé állítani.
Washingtonba jöttetek, felszólaltatok,
kvázi házaltatok, találkozókat kértetek, szenátorokkal dolgoztatok.
De nem szeretném, hogy a képviselőháznál leadott változat legyen a végleges.
Első lépésnek kiváló.
Nagyon büszkék vagyunk az eddigi munkánkra,
de még mindig nem elég.
Foglalkozik a szexuális zaklatással, de Vanessa ügye nem került bele,
mert kerüljük a gyilkossági ügyeket.
Ezt egyértelműen le kell szögeznünk, mert a zárt ajtók mögött
sajnos elutasítják azokat a reformokat,
amik nincsenek a Védelmi Minisztérium ínyére.
Ráadásul négy olyan férfi lesz a konferenciateremben,
akik nem támogatják a teljes Vanessa Guillen törvényt.
Nyomást kell gyakorolni rájuk.
Teljesen egyetértek.
A család megjárta a poklok poklát,
próbálnak felszólalni a meggyilkolt testvérük és lányuk nevében.
Fontos, hogy az ő ügyével elérhettük volna
ezt a független igazságügyi rendszert.
A segítségük, a támogatásuk, a képviselőház vezetőinek
és a szenátus tagjainak az egyesítése
mind-mind nagyon fontos tényezők a törvény sikerét tekintve.
Úgy döntöttünk, hogy összefésüljük a két törvényjavaslatot.
Ezzel megszerezzük a képviselőház és a szenátus támogatását is,
ami stratégiailag egy remek lépés.
Ahogy mondani szoktam: „Hiába tervezel meg mindent előre,
holnap úgyis új nap virrad.”
- Vigyázzatok magatokra! - Meglesz.
Sikerülni fog. És köszönöm, hogy viszitek az ügyet.
- Köszönjük. - Köszönöm a támogatást.
Szeretnénk bejelenteni
a Vanessa Guillen Katonai Igazságszolgáltatás-korszerűsítési
és Fokozott Megelőzési törvényt.
Gillibrand szenátorral annak szenteltük az elmúlt tíz évet,
hogy kijavítsuk ezt a hibát.
A törvényjavaslatot idén fogjuk benyújtani.
Már nagyon közel a vége.
Ez az utolsó hajrá. Ha most nem sikerül, vége a játéknak.
Ez az utolsó esélyünk.
2021. DECEMBER 15.
A törekvés, hogy felülvizsgálják a sereg szexuális zaklatás-vizsgálati metódusait,
most törvénnyé válhat.
A képviselőház szerdán elfogadta a Nemzeti Védelmi Felhatalmazási törvényt,
amely magában foglalja a Vanessa Guillen törvényt is.
A javaslat most kerül a szenátus elé, ezután továbbítják
a Fehér Házba.
Kezdődik.
A képviselőház jóváhagyta a javaslatot.
Már csak a szenátusi szavazatokra várunk.
Ez őrület.
Az ilyen eseményeknél és a bírósági eljárásoknál
sose tudok rendesen aludni. Feszült vagyok,
és túl akarok esni rajta.
De én már csak ilyen vagyok. Utálom az ilyesmit, de ez van.
Rendben.
Szóval…
az arcodat is.
Tedd, amit csak szeretnél!
Tetszik, hogy fehér tussal húzod ki a szemed alatt.
Enélkül olyan, mintha csukva lenne a szemem.
Mintha minden képen pislognék.
Szeretnék pozitív maradni, de meg kell óvnom az ügyfeleimet
és az elvárásaikat.
Nem akarok hiú ábrándokat kergetni,
aztán meg pofára esni. De sose lehet tudni.
A javaslat elsöprő reformokkal szeretné megújítani
a hadsereg szexuális zaklatás-vizsgálati és vádemelési módszereit.
SZENÁTUS
Kezdődjön a szavazás!
Mr. Wyden, nem.
Mr. Hoeven, igen.
Mrs. Hyde-Smith, igen.
Mr. Durbin, igen.
Mr. Warner, igen.
Miss Ernst, igen.
Mr. Whitehouse, igen.
A szavazás 89 igen és tíz nemleges szavazattal zárul.
Elfogadjuk a javaslatot.
IGEN 89 NEM 10
A törvényhozók első ízben fogadnak el olyan törvényt,
amely a katonai szexuális zaklatásos ügyeket
a parancsnoki lánc kezéből független ügyészek kezébe helyezi.
„Történelmi reform” a hadsereg szexuális zaklatás-vizsgálati
és vádemelési módszereit illetően.
Az új törvény sokak szerint egy vízválasztó,
és óriási előrelépésként üdvözlik.
ELFOGADTÁK A TÖRVÉNYJAVASLATOT #ÉNVAGYOKVANESSAGUILLEN
GRATULÁLOK! VANESSA BÜSZKE LENNE RÁTOK!
NYUGODJ BÉKÉBEN, NŐVÉREM! MA, HOLNAP, MINDÖRÖKKÉ!
LE A KALAPPAL! A KEMÉNY MUNKÁD MEGHOZTA A GYÜMÖLCSÉT, MAYRA!
- Gratulálok! Megcsináltátok. - Köszi, Nana.
Nélküled nem sikerülhetett volna.
Nekem se nélkületek.
- Köszönöm. - Büszke vagyok rátok.
Már több mint tíz éve dolgoztak rajta.
Most végre sikerrel jártunk, de azért megkérdezem magamtól, hogy:
„Hogyan sikerült összehozni?”
Ebből is látszik, hogy mennyire erős a családi szeretet,
és hogy kellő akarattal hegyeket lehet megmozgatni.
Biden elnök aláírta az elnöki rendeletet, miszerint a szexuális zaklatás
mától katonai bűncselekmény.
Történelmi fordulat és óriási előrelépés
a tíz éve tartó, reformokért vívott küzdelemben.
A katonai igazságszolgáltatás megreformálásával véget vethetünk
a hadseregünkben zajló szexuális erőszaknak és zaklatásnak.
Nagyon büszke vagyok Mayrára, hogy ilyen bátran kiállt,
annak ellenére, hogy nem bírja a rivaldafényt.
A törvény elfogadtatásával úgy érzem,
hogy Vanessa halála nem volt hiábavaló.
Az a legfantasztikusabb az egészben, hogy volt egy család,
ami kiállt magáért, és kiharcolta a változást.
Ön azt mondta, szenátorasszony, hogy: „A komoly reformok ellenére
a javaslat nem elég erőteljes”, és ellene is szavazott. Miért?
Rengetegen támogattak minket,
de sajnos a konferenciabizottság
túl sok hatalmat hagyott a parancsnoki lánc kezében.
Továbbra is a parancsnok dönt a katonák menesztéséről,
illetve a bizonyítékok, az igazságügyi szakértők,
a bírók, az esküdtszék,
az ügyészek és a védőügyvédek jóváhagyásáról.
Az egyetlen, amiben dönthet a független ügyész
az mindössze annyi,
hogy történjen-e vádemelés, vagy sem.
De persze ez is pozitív előrelépés, mert legalább elkezdett körvonalazódni
egy olyan rendszer, ami előbb-utóbb függetlenné válhat.
További indítványokra és harcra lesz szükség.
Meg kell értetnünk mindenkivel, hogy egyetlen lépés miért nem elég,
és hogy az egész rendszert helyre kell hozni.
Halljam a nevét!
Vanessa Guillen!
Halljam a nevét!
Vanessa Guillen!
Vanessa!
Jelen!
- Vanessa! - Jelen!
Vanessa!
Jelen!
Rengeteg mindent tudnék most mondani. Ma van a második évfordulója,
de mintha csak tegnap lett volna. A lényeg, hogy a javaslatot elfogadták.
Rengeteg munka volt vele, és még mindig rengeteg munka vár ránk
Vanessáért, és azokért a katonákért,
akik a mai napig némán tűrnek.
Ezért idén újra Washingtonba megyek. Újra megpróbálkozunk egy javaslattal,
és az első évben javasolt összes rendelettel.
Köszönöm, hogy eljöttetek ma, ez nagyon sokat jelent nekünk.
Vanessa Guillenre úgy fognak emlékezni, hogy ő az az ember,
aki megváltoztatta az eljárást.
Régóta mondogatom, hogy a hadsereg egyetlen botrányra van az igazi reformtól,
és sajnos Vanessa volt ez a botrány.
Ha a családja hallgatott volna,
akkor ezt nem tudtuk volna elérni.
Az ár, amit ezért fizettek,
az felbecsülhetetlen, de az elért eredmény szintén felbecsülhetetlen.
Guadalupe Guillen!
Az elmúlt hónapokban elballagtam a gimiből,
és mostanában újra focizok.
Érdekel az újságírás, egyetemre akarok járni, diplomát szerezni,
és szeretném büszkévé tenni a szüleimet és a nővéremet.
Sokat fejlődtem emberként. A politika terén is sokat tanultam.
Elképzelhetőnek tartom, hogy egy nap induljak a választásokon,
és hogy a hangommal továbbra is pozitív változásokat érjek el.
Kész csoda, hogy a jogászok évtizedes munkája után
sikerült ezt elérnünk.
Őrület, hogy amikor eltemettük, még az egész üres volt.
És most tele van.
Egyszer mind meghalunk. De a gyilkosság egyszerűen borzalmas.
El kell fogadnom,
hogy talán soha nem tudom meg, mi történt a nővéremmel.
Rengeteget tanultam ezen a hosszú és nehéz úton.
Repül az idő, az élet rövid,
és meg kell becsülnünk minden pillanatát.
IGAZSÁGOT VANESSÁNAK!
Én kicsi csodám, drága Vanessám!
Most már én is értem, akárcsak a világon mindenki más, hogy…
Hiszen az egész világ megismerhetett téged.
Most már értem, hogy miért voltál olyan különleges számomra.
Mert Isten csak egy kevés időt adott, hogy együtt lehessünk.
Előre elrendelte a sorsod,
és célt adott neked.
EGYÜTT ERŐSEBBEK VAGYUNK
ÉLJEN AZ ÜGY, ÉLJEN A NÉPÜNK, ÉLJEN AZ ÖSSZEFOGÁS!
HALLASSÁTOK A HANGOTOK!
A Guillen család 35 millió dolláros kártérítést követel
a Védelmi Minisztériumtól személyi sérülés okozása és gondatlan emberölés miatt.
Cecily Aguilar tárgyalását többször is elhalasztották.
Bűnösségét továbbra is tagadja.
A hadsereg továbbra is állítja,
hogy a nyomozás elején nem találtak bizonyítékot,
miszerint Vanessa Guillen szexuális zaklatás áldozata lett volna,
illetve hogy Aaron Robinson zaklatta volna.
A feliratot fordította: Vécsey Ádám