Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Vanessa har nog alltid varit den modigaste av oss.
Hon hade mycket mod.
Hennes råd till mig var: "Om du vill ha nåt, ge järnet."
Och nu, trots det som händer Vanessa tänker jag inte ge upp.
Vicekorpral Vanessa Guillen försvann från Fort Hood 22 april.
Det fångade min uppmärksamhet från början.
Det var nåt konstigt med det.
Vi vill få hem Vanessa så effektivt och snabbt som möjligt.
Hon är soldat på en federal bas, vilket borde vara
en av de säkraste platserna. Så är det tydligen inte.
Alla dessa saker som man aldrig tror kan hända i USA
hände på den här basen.
De kör över familjen.
Jag vill att Fort Hood stängs
och att alla ska utredas!
Hennes fall får rubriker över hela landet.
Folk undrar:
Var är Vanessa Guillen?
Den latinamerikanska kulturen är den sovande jätten.
Och det känns som om familjen Guillen väckte den.
-Vad vill vi ha? -Rättvisa!
-När vill vi ha det? -Nu!
Min dotter var ett mirakel.
Gud lämnade henne hos mig, och hon hade ett syfte.
När hon var tio sa hon: "Som vuxen vill jag gå med i armén."
Jag sa: "Nej, det är inget för kvinnor."
Hon sa: "Var inte så dramatisk. En dag ger jag mig av.
Jag vet att jag fixar det."
GLORIA GUILLEN VANNESAS MAMMA
Och när hon fyllde 18 sa hon till mig:
"Minns du när jag sa att jag endera skulle gå med i armén eller bli astronaut?"
Två saker. Endera åka till månen eller gå med i armén.
Jag sa: "Åk till månen.
Åk till månen."
När hon var 18 sa hon: "Jag har redan skrivit in mig."
Kom igen!
Vanessa gjorde grundutbildningen i Fort Jackson.
-Ett, två, tre. -Ett!
Ett, två, tre…
De hade ett väldigt strikt schema.
Hon sa: "Det är tufft."
Jag sa: "Det tror jag nog."
Men hon var stolt.
Hon skrev brev.
"Jag stortrivs här med miljön och allt.
Jag är den snabbaste kvinnan.
Jag sköt 31 av 40 skott med min M4."
Jag sa: "Toppen."
Jag gick på hennes examen.
Det lyste om henne.
Då sa hon: "Jag placeras på Fort Hood."
Jag var glad för att hon skulle vara nära hemmet
och att hon inte hamnade i en annan stat eller riktigt långt borta.
Vad har vi här?
Sluta med det där!
Jag och Vanessa var goda vänner.
Vi jobbade ihop.
Vi sågs varje dag på jobbet.
Hon var vapenmekaniker.
Hon brukade komma hem varje helg.
Men sen
förändrades allt.
LUPE GUILLEN VANESSAS SYSTER
Den 22 april 2020 var Vanessa ledig.
Armén ville inte ta dit folk för att COVID började dyka upp.
Men Vanessa fick ett meddelande om att hon måste komma dit.
Jag vill helst glömma den dagen.
Jag minns att Mayra kom hem från jobbet, och hon sa:
"Jag tror att det är nåt med Vanessa, för hon svarar inte på samtal."
Hennes fästman, Juan, sa samma sak.
Jag var på jobbet,
och vid lunchtid skickade jag ett sms.
Jag trodde att hon fortfarande jobbade.
Men det tog lång tid.
VAD GÖR DU NU?
LUNCHRAST
HAR MOBILEN DÖTT?
HÖR AV DIG
SNART
Det stod inte "levererat".
Då frågade jag Mayra om hon hade pratat med Vanessa.
Juan var orolig.
Jag sa: "Hur ska jag berätta för mina föräldrar?"
Mayra sa: "Kom." "Vad är det, älskling?"
"Har du inte märkt nåt konstigt? Vanessa svarar inte på sms."
Jag fick inte heller svar på sms. Jag sa:
"Prata med basen och be dem att säga åt henne att ringa.
Nu genast!"
Jag ringde sergeanten.
"Vad händer? Jag har försökt nå min syster,
men hon svarar inte." Han sa:
"Ingen har sett henne sen lunch. Vi vet inget."
Vi skulle gå och vandra den dagen när hon slutat jobbet.
Hon messade mig den morgonen. Det skulle bli regn.
Jag skrev att det inte regnar.
Hon svarade inte på det.
Många timmar gick.
Jag tänkte: "Det här är inte normalt."
Så jag och Landy gick till vapenrummet.
Hon hade lämnat bilnycklarna, körkortet och plånboken.
Vanessa skulle inte lämna såna saker.
"Har ni inga kameror?" De sa: "Nej."
Jag insåg att inget skulle bli gjort över telefonen.
Jag ringde Juan och sa: "Jag ska leta efter henne."
Han sa: "Okej, hämta mig."
Jag hade aldrig varit rädd för nåt eller nån
så mycket som den natten.
Det kändes som om nåt dåligt hade hänt.
SNART
HALLÅ?
VANESSA. JAG SKA HITTA DIG, JAG LOVAR.
Jag kom dit 03 på morgonen.
Jag fick inget svar från sergeanten.
Så jag checkade in på ett hotellrum.
Jag kunde inte sova på hela natten.
Jag skrev till Mayra: "Vad händer?"
Jag kände mig hjälplös.
Nästa morgon på basen kändes nåt fel.
Jag gick in på kaserngården, och sergeanten hoppade ut ur en lastbil.
Han sa: "Vad händer?" Jag sa: "Det får du svara på.
Det har snart gått ett dygn."
De var inte öppna med vem som såg henne senast,
och allt var riktigt skumt.
Jag försökte lugna mamma.
Hon var väldigt orolig.
Jag sa: "För Guds skull, vi åker.
De här djuren letar inte efter mitt barn. Jag måste leta efter min dotter själv."
När jag kom till Killeen,
vet du vad jag sa?
"Här luktar det död.
Den här staden är döden."
Till slut tvingades mina föräldrar åka till Killeen,
och de var rädda, för det fanns inga spår av Vanessa,
och de kunde inte besöka basen på grund av deras immigrationsstatus…
Jag föddes på en liten ranch som heter Tierra Blanca,
Rio Grande, Zacatecas i Mexiko.
Alla var tillsammans, och det var en annan tid med mycket glädje.
Vi lekte utomhus och hjälpte min pappa i naturen.
Han kallade mig "min get",
för jag var väldigt smal.
"Min lilla get, kom hit." Jag var liten, men stark.
Min man hade jobbat här sen barnsben
för att tjäna pengar på egen hand.
När jag gifte mig kom jag hit.
Så vi skapade ett liv här i Houston. Jag ägnade mig åt vårt hem.
Min lilla Vanessa
strävade alltid mot sina drömmar.
Hon var speciell.
Hon älskade fotboll. Det var hennes passion.
Jag träffade Vanessa i high school, på fotbollsplanen.
BRA SÄSONG
Vi delade samma passion, och även som nybörjare
hade jag samma kärlek för idrott.
Hon var alltid väldigt beslutsam, särskilt under fysiska prövningar.
Även om det var en tuff träning
såg man henne på gymmet.
Jag kunde gå förbi och säga: "Vad gör du här? Det är dags att gå."
Hon sa: "Vill du lära dig lyfta?" Jag sa: "Kanske en annan gång."
Hon var även fokuserad på skolan.
Hon satt inte och pratade med sina vänner. Hon brukade jobba med hörlurarna i.
Men när hon hängde med oss efteråt
var hon väldigt pratsam och flickaktig.
Vanligtvis ser man den flickaktiga eller atletiska sidan. Hon hade båda.
Jag träffade Vanessa på en quinceañera-fest.
År 2014 tror jag.
Vanessa var väldigt modig.
Hon var inte rädd för nån.
Jag gillade att få henne att skratta. Hon skrattade alltid.
Hon var väldigt snäll. Hon var underbar.
När vi började prata om college
sa hon: "Jag ska till armén, få ett stipendium, och sen får vi se."
För en latinamerikansk familj
låter det otänkbart som tjej.
Men för henne var det nåt som hon verkligen ville göra.
Jag var stolt över henne. Militärtjänst är ett stort steg.
Mamma var den som var orolig.
Hon brukade säga att det är tufft där.
Och hon var den första som märkte att nåt var på tok
efter att Vanessa hamnade på Fort Hood.
Hon började få svårt att somna.
Hon gick ner i vikt.
Hon sa att armén var skit
och att saker inte var som de verkade.
JAG KÄNNER MIG TOM
OM JAG STANNAR ELLER GER MIG AV
DET KOMMER ATT KOMMA FRÅN DEN DU MINST ANAR
En dag
sa hon: "Mamma, jag har det kämpigt på basen."
Jag sa: "Varför då? Jag känner att du döljer nåt från mig."
Hon hade sagt att det hade skett sexuella trakasserier
mot både unga kvinnor och unga män.
Hon sa: "Det är sant. Folk utsätts för sexuella övergrepp."
"I december sa du att tjejer blev trakasserade, men inte du."
Hon sa: "Jag ljög. Jag har blivit trakasserad.
Av en överordnad.
Av en sergeant."
På Fort Hood finns det en maffia. Det är en plats för korruption och ondska.
Militärbasen Fort Hood i Killeen, Texas, är nu under intensiv granskning.
Kraven om att anläggningen ska granskas tilltar.
Fort Hood är en väldigt stor bas.
Det är en av de största i USA.
Det är som en egen värld.
Olika baser har olika rykte.
Fort Hood har inte ett bra rykte.
Fort Hood har ett av de högsta antalen sexuella övergrepp
av nån bas i den amerikanska militären.
De har haft två masskjutningar.
En soldat med psykiska problem sköt ihjäl tre kollegor och 16 skadades.
Det är den andra dödliga attacken av en Fort Hood-soldat, på fem år.
En agerade som hallick
för sina soldater.
Menig Gregory McQueen
anklagas för att ha lockat kvinnliga soldater
till att ha sex med andra soldater mot pengar.
Mycket är dåligt där.
Två Fort Hood-soldater anklagas för att försöka smuggla invandrare
genom en gränskontroll.
Många saknade soldater, många döda soldater.
I år har 28 soldater stationerade på armébasen omkommit.
Fort Hood verkar ta fram det värsta av det värsta
när det gäller militärkultur
och sjaskig grabbkultur.
Det kallas för "Den utmärkta platsen", men i själva verket är det ett svart hål.
Några veckor efter början av pandemin
ombads jag undersöka ett pressmeddelande som vi fick från Fort Hood
gällande Vanessas försvinnande.
På Facebook började jag söka efter familj och vänner,
och jag hittade genast Mayra Guillen.
Över telefonen gav hon en stark beskrivning.
Hon satt ensam på ett hotellrum i Killeen och hörde helikoptrar flyga ovanför.
Hon hoppades att de letade efter hennes syster.
Hon ville ha svar och bad mig att kontakta Fort Hood
för att se om jag kunde få reda på nåt nytt.
Min interaktion med militärpolisen var…
…bokstavligen ett skämt.
Förvaltaren frågade:
"Vill du gå och se om nåt saknas i hennes rum?"
Jag funderade och tänkte:
"Om det här var under utredning
borde han inte släppa in mig." Men min nyfikenhet vann,
så jag bad honom att ta mig dit.
Jag sa: "Var är hennes nycklar? Var är hennes CAC-kort?"
Han hade dem i fickan, och jag blev så förvirrad.
"Det här borde ha lämnats in."
Om det här är polisen jag ska lita på för att hitta min syster så är det kört.
Den amerikanska arméns kriminalutredningsavdelning, CID,
var en av de viktigaste utredningsenheterna
gällande Vanessa Guillens försvinnande.
På den tiden hade de som jobbade för CID
bara tre års erfarenhet, och de hade ingen expertövervakning.
De var även väldigt underbemannade med så många andra fall.
Så alla dessa faktorer samtidigt
hindrade verkligen utredningen.
Samma dag sa de: "Vi måste göra en polisanmälan."
Och vi åkte till stationen.
De börjar ringa alla som senast kunde ha sett henne
och alla som hon interagerade med dagarna innan.
De stod och tittade på dem. Jag försökte memorera deras ansikten.
En kille
tittade på mig och skrattade, och sen gick han.
Jag frågade Juan om han såg det. Han sa: "Ja."
Jag undrade för mig själv vem han var.
Jag fick veta att det var Robinson.
Vi försökte ta reda på vem som var den sista personen
som träffade Guillen, och nån sa "Robinson".
Han var vapenansvarig, och hon var vapenmekaniker.
Nån hade Robinsons nummer, och vi ringde honom.
Han sa: "Jag skickade henne till verkstaden."
Jag frågade: "Sa hon nåt när hon gick?" Han sa: "Nej."
Sen lade han på.
Så jag gav Robinsons nummer till CID, och de sa: "Ja, vi ska kolla upp det."
Min syster väckte mig och sa: "Har du sett att Vanessa är försvunnen?"
Jag sa: "Vad menar du?" Hon sa: "Kolla Mayras Twitter."
Jag blev chockerad. Hon är i armén. Hon borde vara trygg där.
Hej, allihop.
Jag vill göra folk uppmärksamma om Vanessas försvinnande…
Vi började skriva på sociala medier.
Först började jag skriva på mina konton.
Sen gjorde jag en Facebook-sida.
"Hitta Vanessa Guillen."
DET HÄR ÄR DEN FÖRSVUNNA SOLDATEN VANESSA GUILLEN…
Folk i min hemstad, som kände Vanessa, började också dela Facebook-sidan.
Hjälp oss få tillbaka Vanessa.
Vanessa Guillen, kom hem.
Hjälp hennes familj att hitta henne. Alla delningar hjälper.
Det har gått sju dagar sen Vanessa
sågs senast här på Fort Hood.
Det känns som en evighet.
Det känns så mycket längre än en vecka.
Jag kontaktade Fort Hood då och då och bad om uppdateringar,
och de hänvisade alltid till pressmeddelandena.
Så det var svårt att få information.
De var även dåliga på att informera familjen om sökandet.
På grund av att vi inte fick svar bestämde vi oss för
att om ingen vill prata med oss så ska vi prata med dem.
Vi vill ha svar!
Första veckan i maj började vi protestera framför Fort Hood.
Var är Vanessa?
Vi bad folk via sociala medier: "Kom hit. Ta med affischer
och bilder och kräv att hon ska hittas."
Vi vill ha Vanessa!
Varje fredag kom fler människor.
Vi gjorde banderoller.
Jag spelade in med mobilen.
"Vår vän har varit försvunnen
i två veckor nu. Hon borde vara på basen."
-Vem vill vi ha? -Vanessa!
-När vill vi ha henne? -Nu!
När man ser citatet,
"Det utmärkta stället",
det gjorde mig så frustrerad.
Jag vill ha rättvisa och svar!
Ni har teknologin, ni har allt material,
men ni hittar inte min syster?
Att se Lupe under protesterna var hjärtskärande,
men det var viktigt
för media och folk att se att detta faktiskt händer.
En 16-åring är här och ropar efter sin syster,
och det verkar som om vi inte får hjälp.
Var är min syster?
Jag vill att de berättar var hon är.
Vi behöver svar!
DET HAR SNART GÅTT EN MÅNAD HITTA VANESSA GUILLEN
Det har gått fyra veckor. Vi fortsätter tills jag har min dotter.
Man manifesterade för att hitta Fort Hood-soldaten…
Vanessa Guillen sågs senast på Fort…
Kommunikationen med Fort Hood har varit begränsad.
Vi såg till att Fort Hood såg vad vi gjorde
och att vi inte tänkte ge oss.
Vi vill ha Vanessa!
Vi vill ha svar!
JUNI 2022 EFTER SEX VECKORS SÖKANDE
Jag visste inte vilka frågor jag fick ställa
eller vilken information de fick ge mig.
Jag behövde nån som var ärlig och som kände till systemet.
Så jag började leta efter militära advokater.
Till slut skrev nån: "Jag känner till nån."
Mayra ringde mig och sa:
"Du sägs vara rätt person. Du har erfarenhet kring sånt här."
Jag sa: "Ja.
Jag har militära klienter på baser
över hela världen.
Jag har erfarenhet av militären. Jag kan språket de talar.
Jag vill gärna hjälpa er."
Jag kände genast en koppling när vi pratade.
Hon sa: "Det blir kostnadsfritt. Vi får se var vi hamnar."
Hon kunde få igång saker.
Det viktigaste var att hitta Vanessa.
Jag såg att militären inte brydde sig. De kör över familjen.
Jag sa: "Vi måste göra vår egen utredning."
Jag började kontakta alla jag kände som kunde ge mig information.
Det här skulle bli en stor insats.
Eftersom vi inte fick svar från Fort Hood,
kontaktade vi Equusearch, en organisation som ägnar sig åt
att hitta försvunna människor.
Och de kunde hjälpa oss.
Texas Equusearch har sökt igenom flera områden kring Fort Hood
och letat efter allt som kan leda till Vanessa.
Armén tvekade till att låta dem gå med i sökandet,
men eftersom de uppmärksammades offentligt hade de inget val.
Jag hoppades
att rätt person såg flygbladet och tänkte: "Jag måste ringa ett samtal."
Tim sa: "De gillar inte mig.
De vill inte prata." Jag sa: "De gillar ingen som försöker lösa det."
Jag tänkte: "Vi ska hitta henne till varje pris."
Oavsett hur lång tid det tar vill jag ha min syster.
Jag letade efter min dotter överallt,
som en gråtande kvinna i ett hav av tårar.
I diken,
vid järnvägarna…
Jag bad med radbandet: "Jag ska hitta henne. Det svär jag på."
Hon blev inte uppslukad av jorden.
Jag ska hitta henne.
Inget från basens ledning hade hört av sig innan det uppmärksammades.
Jag tänkte: "Oj, två månader senare vill ni säga nåt? "
Den 22 april tjänstgjorde Vanessa Guillen på 3:e kavalleriregementet
och hon sågs senast kring lunchtid.
Nån där ute har informationen vi behöver
för att få hem Vanessa.
Vi måste få tillbaka Vanessa till hennes arméfamilj.
En omfattande sökning utförs nu av militärer och militärpolisen.
Arméns kriminalutredare leder utredningen.
Fort Hoods poliser gjorde mig galen. Jag hade inget tålamod.
Jag grät och låg sömnlös varje natt.
Jag ska hitta min dotter.
Mamma tyckte att det var viktigt att påpeka sexuella trakasserier,
men de ignorerade i princip det.
En sömnlös natt frågade jag mig själv om jag skulle lägga upp det.
Jag menar, det är militären, och tänk om jag hamnar i trubbel.
Jag valde att lägga upp det.
HUR KAN NÅN FÖRSVINNA FRÅN BASEN
OCH HUR KAN EN SERGEANT SEXUELLT OFREDA EN SOLDAT?
VARFÖR SÄGER SOLDATERNA INGET? VARFÖR OFREDA EN SOLDAT?
INGEN SOLDAT, MAN ELLER KVINNA, BORDE OFREDAS.
En dag frågade Lupe: "Har du sett hashtaggen på Twitter?"
Hon visade mig många inlägg.
Folk visade att min syster liknade dem själva,
på Facebook och Instagram, överallt.
Officeraren kom hem till mig, och jag våldtogs våldsamt.
Min ledare tog hand om mig. Han gjorde det för att kunna utnyttja mig.
Det är så mycket mer än ett fysiskt övergrepp.
Om jag inte kunde förhindra det, hur skulle jag kunna skydda mig igen?
Jag minns när hashtaggen kom ut och jag såg alla explodera.
Jag ändrade min profilbild på sociala medier.
Jag gjorde den till en bild av Vanessa och skrev #ImVanessaGuillen.
Jag minns att jag sa: "Herregud, hon är vi. Det här är vi. "
Jag blev utsatt 1992. Vanessa blev utsatt 2020.
Just nu medan vi pratar utsätts nån för övergrepp.
Nån blir trakasserad i militären.
-Vad vill vi ha? -Rättvisa!
-När vill vi ha det? -Nu!
Alla måste berätta för familjen Guillen att de inte är ensamma!
Att se folk komma från alla möjliga platser
gav oss en gnutta hopp. Det växte och växte.
-I Houston. -Jag säger "ingen rättvisa"!
-Austin, San Antonio. -Vi säger "ingen rättvisa"!
Kalifornien.
Det finns så många väggmålningar i Mexiko där mina föräldrar föddes.
På platser som Egypten fanns affischer där det stod "Jag är Vanessa Guillen",
och på militäranläggningar över hela världen
visade man sitt stöd för familjen.
Vi ska ge er en presskonferens här från Fort Hood
om Vanessa Guillens försvinnande.
Fallet har väckt många frågor om sexuella övergrepp
och om hur Fort Hood hanterar sådana fall.
Vad har du att säga till allmänheten?
Varje anklagelse om sexuella övergrepp utreds ordentligt
oavsett källa eller vad det är relaterat till,
oavsett om det är kopplat till Guillens försvinnande eller inte.
Vi tar alla anklagelser på allvar.
Vi ska utreda dem i största möjliga mån. Det är inte acceptabelt.
Det var mer än en person som fick Vanessa att känna sig obekväm.
De sa båda olämpliga saker till henne,
och båda individerna var våra överordnade.
Hon kände sig inte bekväm med att berätta det.
Hon trodde inte att nåt skulle åtgärdas.
God dag.
Inget har framkommit,
och vi har intervjuat hundratals personer,
inklusive alla av miss Guillens bekanta och medarbetare.
Så det finns inga anklagelser om att hon utsatts för sexuella övergrepp
eller trakasserier, och all information om sexuella trakasserier
ansågs sakna trovärdig information.
Presskonferensen gjorde mig rasande.
De hävdade i princip att hon ljög.
Hur vågar du komma på tv och säga att hon inte trakasserades?
Så fräckt.
De visste mycket mer än de berättade.
I morse gick vi in med många frågor.
Vi fick några svar, men vi har fortfarande många frågor.
De har nu använt ordet "oegentligheter".
Och de följer alla ledtrådar de kan.
De berättar inte vilka de utreder eller varför.
Vi vill veta vad som hände, vilka som håller tyst
och varför de håller tyst.
Den var en väldigt intensiv dag.
Mamma ville inte åka dit.
Hon mådde känslomässigt dåligt.
Först vill jag tacka Gud för att jag orkade ta mig hit.
Det tog dem för lång tid att leta efter min dotter.
Jag bad dem att leta redan från början.
De gjorde aldrig det!
Varför först nu när vi har gjort en offentlig grej av det?
Jag kräver rättvisa och respekt för mig och min dotter,
en soldat som blev militär för att tjäna sitt land och oss alla.
Gud förbjude att hon hittas död, för då ska jag se till att basen stängs!
Några dagar senare var det min födelsedag.
Min moster frågade: "Har du kollat din mobil?" Jag sa: "Nej."
Hon sa att det var nåt på nyheterna.
Mänskliga kvarlevor hittades här i morse runt kl 11:30.
Polisen i Bell Countys larmade FBI och CID kom ut…
Jag fick ett samtal från Tim Miller, grundaren av Texas Equusearch.
Han var…
…väldigt rakt på sak,
och han beskrev vissa saker som jag inte kan säga.
Jag kan bara inte säga dem.
Min moster hörde mig gråta, och hon sa: "Låt inte din mamma se dig."
Jag fick lov att fixa mig på två minuter.
Så jag var tvungen att hålla in allt.
Innan polisen kom berättade jag för mamma.
Hon sa: "Mamma, vi måste prata."
Jag frågade: "Har det hittat nåt?" Hon svarade: "Ja."
Jag frågade "Vad hittade de?" Hon svarade: "Mamma, var stark."
Jag sa: "Ja." Hon sa: "Jag vet inte hur jag ska säga det."
"Jag är stark. Berätta." Hon sa: "Det är vår flicka."
Jag sa: "Vad menar du? Har de hittat henne?"
"Ja, mamma.
Men inte som du ville."
"Fortsätt."
Hon sa: "Hon blev mördad."
"Nej!"
Jag blev galen.
Jag blev galen av smärta.
Jag sa: "Nej, det är inte vår flicka." Hon sa: "Jo, det är hon."
"Får jag se henne, krama henne, smeka hennes vackra, oskyldiga ansikte?"
"Ja, mamma. Men du måste vänta.
Ta nåt lugnande, och sov nu."
Du måste vara stark för hennes begravning och allt sånt."
"Men varför gjorde de så mot min dotter?"
"Vi vet inte, mamma."
"Säg att det är en mardröm."
"Nej, mamma.
Det är vår Vanessa."
I området där Vanessa hittades
hade nåt bränts.
De hittade plastbitar.
Den dagen pratade vi med nån från armén.
De pratade om allt,
hela utredningen,
utan sympati.
Sen kom det på nyheterna.
När menig Vanessa Guillen försvann utreddes Fort Hood
av flera byråer, inklusive FBI.
En ny brottsanmälan säger att hon mördades.
Menig Aaron Robinson slog Guillen i huvudet flera gånger med en hammare,
dödade henne och lade henne i en låda.
Ursprungligen sa han att han åkte dit för en övning
och att han åkte hem sen.
Men vi kunde spåra hans mobil, så hans alibi började krackelera.
Spårningen av hans mobil ledde oss till Leon River.
En annan misstänkt, 22-åriga Cecily Aguilar,
anklagades också för Guillens försvinnande.
Aguilar erkänner att hon hjälpte honom att göra sig av med Guillens kropp.
Han förde henne till en bro vid Leon River,
där paret styckade henne, satte eld på henne
och begravde henne på tre olika platser.
Dagen då Vanessas kvarlevor hittades
hölls Robinson för att ha brutit mot covid-riktlinjer,
och arméns CID-ledare informerade inte soldaten
som övervakade Robinson
om att han även misstänktes ha dödat Guillen.
Robinson fick behålla sin mobil
och läste att Guillens kropp hittats. Han ringde flickvännen Cecily Aguilar
och sa: "Älskling, de har hittat delar."
Soldaten lät Robinson fly från övervakningen.
Poliser fann den misstänkte cirka tre kilometer från Fort Hood.
När polisen konfronterade honom sköt han sig själv.
De visste utan tvekan att Robinson var mördaren,
och ändå grep de honom inte?
Det är ett enormt misstag.
CID-utredaren borde ha fått sparken.
Befälhavaren borde ha fått sparken. Folk borde ha straffats.
Så blev det inte.
Hur kunde det hända på en militärbas? Hur kunde det hända när hon var i tjänst?
Fort Hood, "Den utmärkta platsen", har inte gjort nåt alls!
Det här bevisar att de har ljugit!
Om armén hoppades på försoning med familjen Guillen via det här mötet
så lyckades det knappast.
Familjen sa att de är lika arga som tidigare
på hur armén hanterade Vanessa Guillens mord
och den efterföljande utredningen.
Lupe Guillen, Vanessas syster, har sagt
att familjen saknar svar. Varför mördades Vanessa,
och varför tog det armén så lång tid att hitta en specifik soldat?
Armén använder sekretesslagen
för att undanhålla information från offren och deras familjer.
Armén säger saker som:
"Vi vidtog lämpliga åtgärder." Och det är allt man får höra.
Det militära straffrättssystemet skiljer sig från det civila
eftersom det civila systemet kontrolleras av åklagare och domare.
I militären styrs det av en befälhavare, och befälhavaren är ingen advokat.
De räknar med att överlevande och deras familjer håller tyst
och att media är ointresserade. De misstog sig rejält i det här fallet,
för familjen Guillen höll inte tyst.
Natalie lärde mig att militären har sin egen jurisdiktion
och att inget kan göras av civila
om det inte hamnar hos kongressen.
Så ett lagförslag till dem kan vara vägen till rättvisa.
Utan konsekvenser för sexuella trakasserier inom militären
är det öppet mål.
Det kan bara lösas med lagstiftning.
De har riktlinjer, men följs de? Nej.
Militären har inte gjort nåt för att möta problemet.
Rättvisa handlar inte bara om att få svar kring min systers mord.
Det handlar även om att hjälpa offer.
Det kändes som vår plikt,
särskilt när Vanessa var ett offer för sexuella trakasserier.
Jag frågade min familj: "Är det här en bra idé?
Att åka fram och tillbaka till Washington och träffa politiker.
Vill ni verkligen åka över hela landet?"
Jag föddes i Houston och har varit här hela livet.
Under tiden vi har bott ihop har ingen separerat.
Att vara äldst är mycket ansvar.
Mamma behöver hjälp, för hennes hälsa är inte på topp just nu.
Jag känner mig nästan
som en extramamma för mina syskon.
Mamma är den första mamman. Mayra är den andra mamman.
Vanessa, hon var som den tredje mamman.
Om jag uppförde mig illa på skolan eller fick dåligt betyg
skällde hon som en mamma.
Hon sa åt mig att göra mina läxor.
Innan Vanessas död levde jag ett vanligt liv.
Jag levde dag för dag, gick till skolan, idrottade, pratade med vänner.
Jag gick i tionde klass.
När jag tänker på att återgå till ett normalt liv…
Det blir aldrig normalt.
Varje gång jag försöker återgå till jobbet
eller mitt tidigare liv
tänker jag på Vanessa.
Det blev mitt ansvar
för mig själv, för min familj, att kämpa med detta.
Vi hade inget annat val än att kämpa för en lagstiftning,
för min systers vägnar, för att hjälpa andra.
För att skapa en ny lag
måste kongressen och senatorerna rösta, och presidenten måste skriva på.
Det är mycket jobb.
Släktingar till Vanessa Guillen träffade i dag president Trump.
Han berättade att justitiedepartementet utreder mordet.
Natalie ordnade mötet med Donald Trump.
Jag ber om hjälp för att skipa rättvisa för min dotter.
Hon ber om din hjälp för att skipa rättvisa för hennes dotter.
Hur kan det hända på en militärbas där soldaterna borde vara trygga?
Vi behöver en kongressutredning för det är omöjligt att märkte nåt.
Och nu, ni vet, är DOJ och FBI där och de gör en mycket utförlig utredning.
Även armén gör en utförlig utredning.
Du skulle skapa historia med Vanessa.
Du skulle skapa historia med Vanessa,
för vi behöver en förändring nu,
Vi behöver nåt positivt så att soldaterna känner sig trygga,
hedrade, respekterade och trygga när de tjänar landet.
Så hjälper lagförslaget dem.
Vi ska gå till botten med mycket av det här och kanske allt, okej?
-Tack så mycket. -Okej, kom igen. Tack.
-Ingen rättvisa! -Ingen fred!
-Vad vill vi ha? -Rättvisa!
-När vill vi ha det? -Nu!
Familjen Guillen träffade presidenten
om I am Vanessa Guillen-lagförslaget.
Ni märkte nog Lupes högklackade skor.
De är jättefina.
Vanessa köpte dem åt henne, så hon ville bära dem idag.
Det var första gången jag såg Lupe gå upp på scenen och prata.
Hon höll inte tillbaka.
Det är väldigt känslomässigt för mig att vara här. Jag kom upp barfota
för Vanessa gav mig skorna, och jag ville bära dem
för det här är bara för hennes skull.
Det här är för Vanessa.
För nu är min syster med Gud. Hon är på ett bättre ställe.
De andra som överlevt är här med sina familjer,
men min syster är inte det.
Kom igen, Lupe!
RÄTTVISA FÖR VANESSA
President Trump
sa att han ska stötta #ImVanessaGuillen-lagförslaget.
Och för alla som sa:
"Presidenten kommer aldrig att träffa er i Vita huset."
Vi träffade honom nyss. Vi har hans stöd.
Han kom fram till mig
och frågade: "Hur gammal är du?" Jag sa: "Jag sa 16 år."
Han sa: "Vi behöver folk som du. Jag är imponerad av att du är så mogen
och att du inte är rädd för att säga vad du tycker."
Ni ska inte heller vara rädda för att prata!
För om vi har presidentens stöd
vill jag ha nationens stöd,
för det här är inte en partipolitisk fråga.
Det är ingen rasfråga.
Det här är alla människors fråga.
Det är en viktig lagstiftning.
De som sexuellt trakasserar brukar vara nån från ledningen,
nån från befälsordningen.
Ändå är det samma befälhavare som tar utredningen i egna händer.
Lagförslaget handlar om
att låta professionella jurister ta hand om ärendena och offren.
Kongressledamöterna Jackie Speier och Markwayne Mullin driver lagförslaget.
Vi lät världen veta att det här var lagförslaget
som Vanessa Guillens familj låg bakom.
Jag tyckte att det var bäst att be Jackie Speier
att vara att vara medsponsor för lagförslaget
för hon kan få igenom det.
Jag blev involverad i det här 2010.
Man pratade om problemet
men det var som en återgång till 50- och 60-talet.
Man sa att orsaken var att kvinnor inom det militära
bar provocerande kläder eller drack för mycket.
Så 2011 introducerade jag den första lagstiftningen
gällande sexuella övergrepp inom det militära.
Sexuella övergrepp är den nya normen för militären.
Det här är resultatet av ett rättssystem inom befälsordningen
som vissa gör allt för att skydda.
Ni anklagar hela befälsordningen. Därför blir jag känslosam.
Om man tar ansvaret från befälhavaren
förstör man hans förmåga att leda.
Motståndet kom ursprungligen från militären.
De säger alltid rätt ord, men det var uppenbart en epidemi.
Befälhavare bör vara mer involverade snarare än mindre involverade.
Befälhavare måste vara en del av god ordning och disciplin
för deras enheter.
De ansåg att befälhavarna måste ha ensamrätt över allt.
Historiskt sett bestämde befälhavarna huruvida man fick skilja sig.
Befälhavarna bestämde huruvida en läkare skulle amputera ett ben.
Dessa 200 år gamla lagar
var utformade för att beslut skulle fattas på slagfältet.
Så är det inte längre.
Vi har förändrat hur vi hanterar sånt här,
och det bör återspeglas i vårt rättssystem.
Om en av fem kvinnor som tjänstgör i militären
får oönskad sexuell kontakt är det ett stort problem.
I den civila sektorn har de samma problem.
Inom det militära handlar allt om befälsordningen.
Befälsordningen kontrollerar det militära rättssystemet.
De har full auktoritet över det.
Man skulle kunna likna det vid
om nån anställd på Walmart ofredades av en annan anställd.
Och föreståndaren säger: "Jag tror dig inte. Färdigsnackat."
Eller säger: "Jag tar det med kontorschefen."
Och kontorschefen säger:
"Jag tror inte att nåt hände. Försvinn."
Eller om kontorschefen säger: "Vi tar det med regionchefen."
Och regionchefen säger: "Vi tar det med företagsledningen."
Och till slut avgör nån chef på Walmart huruvida nån åtalas. Det är absurt.
Ingen skulle vilja jobba i ett sånt system,
men så är det i militären.
Det hemska mordet på Vanessa Guillen tvingade militären att inse
att man inte bara kunde
sopa undan det här fallet.
Vi lovades att man skulle rösta om lagförslaget 30 september,
som är Vanessas födelsedag, så vi såg fram emot det.
När dagen kom fick vi bara ett samtal som sa att det inte kunde genomföras.
Det var en besvikelse.
Lagförslaget skulle presenteras, men det blev inte så.
Det blev aldrig nån omröstning.
Alla lagförslag dör om de inte godkänns innan årsskiftet,
för nästa år är det en helt ny kongress som börjar från början.
Kongressen tog upp lagförslaget i september, men det gick inte vidare.
Lagförslaget gick inte igenom. Det är frustrerande.
DET ÄR SÅ SORGLIGT! ALLT HANDLAR OM POLITIK OCH INGET ANNAT!
DET HÄR ÄR EN SMÄLL FÖR VANESSA, HENNES FAMILJ OCH ALLA OFFER.
HUR KUNDE NÅN TRO
Det är sorgligt att se alla dessa offer.
Jag vet inte hur jag ska hjälpa folk, och inget görs.
Ända sen det som hände med lagförslaget
har det varit tufft för mina föräldrar,
och mamma har varit sjuk.
Flytta den åt höger.
Jag hittar den aldrig.
-Sådär ja. -Så.
När ska de börja ta ut saker ur rummet?
När jag får hjälp.
-När? -I januari, om Gud tillåter.
Så länge vi mår bra.
Många är sjuka.
Efter tragedin kom sjukdomen.
Det sägs att efter stormen kommer lugnet. Gud allsmäktig.
Jag vet inte.
För oss kom sjukdom efter stormen.
Jag vet att vi inte har det lätt.
Hur ska jag hantera stressen?
Det finns dagar när jag vill stänga ut alla.
Sen inser jag att det inte hjälper nån,
så jag försöker kämpar på.
Okej.
Cecily Aguilars försvarsteam vill att hennes bekännelse stryks.
Aguilars advokat hävdar att hon inte fick höra Miranda-rättigheterna.
Vi fick nyligen veta att Cecily Aguilar,
Robinsons flickvän försökte dra tillbaka sitt erkännande,
det vill säga allt hon sagt till CID.
Vi tänker inte gå med på det.
Må Gud hjälpa och skydda er
på er långa resa.
Min lilla dotter, Gud välsigne dig, och håll dig frisk.
Försök att inte gråta.
Var stark.
Bekännelsen spelar en stor roll i åtalet.
Utan det vet jag inte om det finns bevis som bevisar att hon är skyldig.
Vi är på väg till Waco.
Vi ska besöka till domstolen
och höra vad hon har att säga.
Jag är stolt över dem för att de gör det här för deras syster.
Och som de lovade henne
gör de allt för att nå sanningen.
"Hur vågar du?"
Familjen har rätt till ett avslut
gällande förlusten av dottern.
Den största frågan är varför?
Varför ta hennes liv och sen göra sig av med henne?
Jag förstår inte varför Aguilar hjälpte honom med nåt sånt.
Jag hoppas att de förhör Aguilar för att ta reda på vad hon vet.
Rättvisa!
Rättvisa för Vanessa!
-Vad vill vi ha? -Rättvisa!
-När vill vi ha det? -Nu!
Min familj ville inte att jag skulle gå in till domstolen
för det skulle kunna bli traumatiskt på grund av min ålder.
-Vad heter hon? -Vanessa!
-Högt och stolt! Vad vill vi? -Rättvisa!
Rättvisa för Vanessa!
Om jag inte kan göra nåt där inne
så gjorde jag åtminstone nåt utanför.
Det känns som en bra idé
att lära känna varndra som en grupp. Så om nån vill
tala och säga sitt namn, räck upp handen.
Vi skickar runt den, okej?
God dag. Jag kom hit från Austin.
Om vi förenas och kräver rättvisa för Vanessa så ska vi få rättvisa.
Det här betyder mycket, för jag har också utsatts för övergrepp.
Många säger att de inte kan göra nån skillnad.
Men jag är en person, och min röst är stark.
Vi har alla en röst. Jag brukar säga: "Var rösten. Var förändringen."
Vi är här med dig. Din kamp är vår kamp.
Oavsett ålder, kön eller ras
så måste vi göra oss hörda för att få förändringar.
Jag heter Lupe Guillen.
Jag är 17 år. Jag går fortfarande på high school.
Jag är Vanessas yngsta syster.
När jag var fyra eller fem
hade jag talproblem. Jag kunde in prata alls.
Jag började prata när jag var sju.
Jag skämdes för det och brukade hålla tyst.
Jag försökte inte ens, för inget kom ut.
Och att bli retad för det…
Jag antar
att det gjorde mig till en talför person. Jag uttrycker min åsikt när jag måste.
Jag talar gärna för en god sak.
Cecily Ann Aguilar är där inne, inför min familj.
Och hon vågar visa sig trots det hon gjorde mot min syster.
Du såg en kropp styckas och brännas.
Sen hade du energin till att gräva hål, köra till en flod
och tiga i två månader trots att du såg oss på nyheterna varenda dag.
Hon berövade mig chansen att få se henne en gång till.
Men min mamma säger alltid: "Du måste kämpa vidare."
och varje dag påminner jag mig själv om att det inte bara handlar om Vanessa.
Det handlar om oss alla.
Vi hoppas att allt som pågår där inne går som vi vill. Tack ska ni ha.
Vi kom nyss ut från förhöret.
Domaren nekade deras begäran
om att stryka Cecily Aguilars erkännande.
Cecily försökte hävda
att Aaron Robinson pistolhotade henne
natten hon hjälpte honom att göra sig av med Vanessas kropp.
Det har vi svårt att tro.
Det är nog hennes försvarstaktik.
Att förvanska sanningen och lagen fungerade inte för henne idag.
Förhoppningsvis segrar rättvisan i det här fallet.
Det här är ett steg mot rättvisa för min syster,
rättvisa för Vanessa Guillen.
Och vi kommer aldrig sluta kämpa. Vi kämpar vidare.
Rättvisa för Vanessa!
MAJ 2021
I kväll släpper den amerikanska armén en rapport som säger
att Fort Hoods ledning
ignorerade Vanessa Guillens klagomål om sexuella trakasserier.
Armén bekräftade vad Vanessa Guillens familj har sagt hela tiden,
att hon blev sexuellt trakasserad på Fort Hood.
Sexuella trakasserier bevisades.
Är det vad ni undersökte i fem månader?
Fick jag lov att våndas för det?
Det var kriminalutredningen från armén.
De berättade det jag redan sagt.
Var det allt?
Alla kände redan till det.
Jag vet som hennes mamma. Ni får ingen förlåtelse från Gud.
Jag är glad att de bekräftade det vi sagt hela tiden.
Att vi inte bara sa saker. För tidigare sa de:
"Ni ljuger om sexuella trakasserier. Det finns inga bevis."
Det här är ett exempel på varför vi har bristande förtroende för armén.
I rapporten framkom det att sommaren 2019
försökte en av Vanessas överordnade få henne att medverka i en trekant.
Senare under en fältövning kom samma överordnade fram till henne
när hon uträttade intimhygien i skogen.
Hon berättade för sina vänner och överordnade
att hon var rädd för att utsättas för repressalier.
Hur länge visste Fort Hoods ledning att hon blev sexuellt trakasserad?
Var det känt när de upprepade gånger sa att det inte fanns några bevis?
Ledare frågades flera gånger om de skulle berätta
vem som trakasseradse Vanessa Guillen, men de vägrade.
De kunde inte heller säga om den personen skulle åtalas i framtiden.
Vi pratade med olika soldater på basen
och fick veta att det var två ledare som trakasserade henne.
En av dem tjänstgör fortfarande på Fort Hood.
Han får fortfarande sin lön som om inget hänt.
Han kan skada en annan person.
Enligt utredarna har denna incident ingen koppling till hennes påstådda mördare.
menig Aaron Robinson,
och det finns inga bevis för att han trakasserade henne,
men han hade trakasserat nån annan.
De tror att om de fortsätter att säga
att Robinson inte trakasserade Vanessa, så ska vi tro på det.
Med tanke på hans rykte är det väldigt sannolikt att det skedde.
På grund av deras dåliga utredning har de ingen aning
om vad han gjorde mot Vanessa innan mordet.
Det är mest troligt att han dödade henne under ett sexuellt övergrepp.
Det står klart för mig att det viktigaste för armén
var att mordet inte skulle kopplas till anklagelser om sexuella övergrepp.
De var mitt i en strid
och ville inte låta familjen och Vanessas försvinnande
användas som ammunition mot dem.
Armén tänkte inte förändras på egen hand.
Det enda viktiga för armén var att skydda armén,
så lagstiftning var det enda riktiga svaret på detta.
Om lagförslaget går igenom
får andra offer den rättvisa som min syster inte fick.
Så vi måste kämpa vidare oavsett hur lång tid det tar.
Nu när tiden har gått
blir det bara svårare.
Men i slutändan måste vi hitta ett sätt att få det gjort.
Om vi får kongressen att lyssna kan de godkänna lagförslaget.
Vi ska återinföra ett nytt lagförslag
och vi hoppas att det blir godkänt, för det här är vår sista chans.
Vi kan inte samma fart i insatsen igen.
Efter presidentvalet, under Bidens administration,
presenterar vi I Am Vanessa Guillen-lagförslaget
för andra gången.
Vi hoppas att det går igenom i representanthus, senaten
och signeras av presidenten.
Hur mår du?
Lite bättre.
Okej.
Säg åt Lupe att äta.
Titta här.
Ät frukten.
Den är nyttig.
-Okej, vi pratar senare. -Tacka Natalie för allt.
Ja.
-Okej, hej då. -Jag ber för er.
-Hejdå. -Hejdå.
"Vad är rättvisa?"
Rättvisa är inte bara fängelsestraff
eller att hålla de som var delaktiga i mordet ansvariga.
Det handlar även om rättvisa.
Hej, talman. Mayra Guillen. Trevligt att ses. Det var ett tag sen.
-Vi lovade dig. -Tack.
-Trevligt att se dig. -Hej Lupe. Hur mår du?
Trevligt att ses igen.
Vi får aldrig tillbaka Vanessa, men om det här var min dotter
vore det bästa vi kan göra att skapa en lag i hennes namn
och förändra historien med den lagen. Det vore en sorts rättvisa.
God eftermiddag.
Som talman stöder jag stolt Jackie Speiers I Am Vanessa Guillen-lagförslag.
Jag tackar er för att ni hjälper oss hålla löftet vi gav för ett år sedan
gällande lagstiftning och att det ska göra skillnad.
Vi måste vara rösten och förändringen och hedra min syster.
Vi ska se till att hennes namn inte blir glömt.
Den här förändringen måste ske nu.
-Min mamma hälsar. -Tack.
-Hon tackar dig. -Tack.
Titta på mina fötter.
Varför bar du de skorna?
Jag vet inte.
-Kan vi ta en bild där? -Ja, jag ville det. Kom.
-Vi tar en bild. -Ja.
Okej, ett…
Vi har sett senatorer, kongresskvinnor och män
kämpa för detta i ett årtionde.
Varje år har det dött ut.
Man vill inte prata om problemet.
Jag måste se till att alla får höra om det.
Det ska inte rinna ut i sanden. Det här måste förändras.
Hjulen är i rullning nu. Lagen måste bara införas.
Ni har varit bra på att övertyga kongressmedlemmar att vissa medlemmar
som stöttade det förra året inte stöttar det i år,
så prata med dem.
Vi har möten med kongressledamöter för att försöka övertala dem
att säga ja till lagförslaget.
Vi hoppas att det röstas igenom innan årsskiftet
annars måste vi börja om igen nästa år.
-Hej! -Hej senatorn.
Natalie Khawam. Trevligt att se dig igen.
-Och det här är Mayra Guillen. -Mayra.
Det är viktigt att vi bibehåller pressen
och ser till att det här är en fråga för allmänheten.
Vi har hopp om att lagförslaget godkänns i år.
Vi börjar få fart på det här.
Och för mig var er syster en vändpunkt.
Att ofta prata om mordet på Vanessa
medför många minnen.
Det är kämpigt att repetera sig om och om igen.
När man förlorar nån på ett så hemskt sätt
är den mänskliga instinkten att göra vad Bibeln kallar
"förbanna mörkret." Den fromma instinkten är att tända ett ljus.
Det är vad ni gör, så att det inte händer nån annan.
-Ja. -Rörande.
Det svängde mycket
gällande vilka jag kände skulle stötta oss.
Militärens grundläggande etik
är att skydda kollegor och underordnade, inte att utnyttja dem.
Ja.
Fastän bollen är i rullning är det fortfarande starkt motstånd
bland de högre senatorerna
och kongressmedlemmarna som tjänstgör i försvarsutskotten
för en omfattande reform.
Jag kommer att tänka på Vanessas beslutsamhet.
Jag ska göra det här till minne av henne.
Men jag avskyr att vara långt borta från min familj i flera dagar,
särskilt från min mamma.
Hur känner du?
-Det är frustrerande. -Det är väldigt frustrerande.
Att resa fram och tillbaka till Washington utan nåt handfast…
Att bara vänta på lagstiftningen.
-Så… -Ja.
Regeringen jobbar inte snabbt.
Tyvärr går det väldigt långsamt.
Många gånger får man en chans till lagstiftning.
För om lagförslaget inte går igenom
är det inte sannolikt att det tas upp igen.
Det finns ett visst motstånd mot det.
Tajmingen är det viktigaste, och jag vet inte när det sker.
Lupe har gjort sig hörd så mycket att det har påverkat henne känslomässigt.
Så jag försöker säga att jag är stolt över henne.
Jag fick aldrig chansen att sörja förrän nu.
Därför har det varit svårt.
Jag försökte göra det på rätt sätt.
Men det finns inget rätt sätt att sörja, och ängsligheten man bygger upp…
Nu blir jag nervös oavsett om det är en, två personer…
Det är nåt som nu påverkar mig i mitt dagliga liv.
Det är överväldigande.
Jag har separerat mig själv från många saker,
som mina vänner
och att spela fotboll.
Minnen kommer tillbaka från när jag spelade med min syster.
Jag kommer aldrig att kunna göra det igen.
Nu försöker jag återgå till det som det var,
men efter att ha gått igenom så mycket
ser man världen helt annorlunda.
Vi behöver alla en paus.
Särskilt för vår mentala hälsa.
Jag sviker inte min syster.
Jag ska kämpa för henne även om det är i skymundan.
Lupe tvingades bli vuxen.
Nu måste hon tillbaka till skolan och återgå till det normala igen.
Hon förtjänar att njuta av sitt liv.
Jag behöver 300 ord till för uppsatsen. Jag tycker att jag skrev den bra.
Skicka den till mig när du är klar så kan jag läsa den.
Hej Lupe. Jag gillar luggen.
Natalie jobbar hårt, men hon är även en rolig person att vara med.
Jag sa till henne: "Du är inte en sån där advokat
som man inte kan ringa efter kl 17."
-Hallå? -Det är Mayra och jag, Natalie.
Hon tog över min telefon, Landy.
Hon har funnits där för mig,
inte bara som advokat utan som en god vän,
och hon har till och med behandlat mig som en dotter.
Så jag uppskattar henne mycket.
Tack, Landy. Vi hörs senare.
-Okej. -Hejdå.
För mig är det inte bara ett jobb.
Det är ett åtagande.
Och åtagandet för min familj är lika starkt.
Mina föräldrar är från Libanon. Vi gav oss av på grund av inbördeskriget.
Pappa ville att jag skulle hjälpa andra och sa:
"Du ger tillbaka till landet som gav till dig."
Jag är stolt över att vara libanes, men jag är amerikansk på djupet.
Pappa, stör lamporna?
Jag försöker få till rytmen.
Som invandrare vill man hjälpa andra invandrare.
Det här är ett kall.
Det handlar om att bli en utökad familj på uppdrag.
Senator Kirsten Gillibrands kamp mot Pentagon för att förändra
hur sexuella övergrepp behandlas inom militären
har undanröjt ett stort hinder.
Så för att snabbt sammanfatta detta.
Gillibrands lagförslag är mer omfattande.
Vårt lagförslag gäller sexuella övergrepp inom militären,
Hennes lagförslag gäller alla förseelser
från befälsordningen. Vi fokuserade bara på sexuella övergrepp.
När Jackie Speier äntligen stöttade
vårt lagförslag såg vi att Gillibrand hade ett eget lagförslag.
Det blev nästan konkurrerande lagförslag.
Det skulle få alla att fråga sig: "Vilket vill vi ha?"
Så allt har förändrats nu.
Vi ska träffa senator Gillibrand. Helst vill vi ju samarbeta.
Att åstadkomma en lagstiftning tillsammans.
Senator Kirsten Gillibrand har ett lagförslag hos senaten
Jag har ett lagförslag hos representanthuset.
Båda lagförslagen fråntar befälsordningen beslutsrätten kring sexuella övergrepp.
De liknar varandra, men de är inte identiska.
Det som måste hända är att vi tar fram en enda version.
-Trevligt att träffas. -Tack för att ni kom.
Ni är väl trötta på att åka till Washington…
-Det är en upplevelse. -…för att kräva rättvisa.
Det är ett kall, ett heltidsarbete.
Det är viktigt att ni har fått så många att stötta det här.
Att göra era röster hörda i Washington via möten med senatorer är viktigt,
men jag skulle inte fira innehållet i representanthusets version.
Det är ett första steg.
Vi är stolta över vårt arbete för att nå så långt,
men det räcker inte.
Det täcker sexuella övergrepp, men Vanessas fall skulle inte inkluderas,
för det inkluderar inte mordfall.
Vi måste vara tydliga med det, för tyvärr,
det som händer bakom stängda dörrar är att de tar ut reformer
som försvarsdepartementet inte är bekväma med.
Och det blir fyra män i konferensrummet,
som inte stöttar hela Vanessa Guillen-lagfröslaget.
Vi måste sätta press på dem och insistera.
Jag instämmer helt.
Det här är en familj som har gått igenom så mycket
för att ge en röst till sin mördade syster och dotter.
Hennes fall borde ha haft ett oberoende rättssystem.
Att ha deras stöd, att ha en koalition
av ledarna i representanthuset och alla vi i senaten
är avgörande för att gå vidare med lagförslaget.
Vi har beslutat oss för att förena lagförslagen,
med representanthusets och senatens stöd, vilket är ett jättebra drag strategiskt.
Man kan ha alla möjliga planer,
men varje dag är en ny dag.
-Håll er starka. -Javisst.
Vi ska fixa det här. Tack för ert ledarskap.
-Tack. -Tack för ditt stöd.
Idag tillkännager vi
Vanessa Guillen-lagförslaget för förbättring av militär rättvisa.
Senator Gillibrand och jag har ägnat nästan tio år för att rätta till det här.
Vi ska godkänna lagförslaget i år.
Vi är nära slutet.
Det här är sista omgången. Om vi inte får det här är det över.
Det här är vår sista chans.
Kampen för att förändra militärens hantering av sexuella övergrepp
är på väg att leda till en lag.
I onsdags röstade representanthuset för att godkänna
det omarbetade Vanessa Guillen-lagförslaget.
Lagförslaget går nu till senaten innan det når Vita huset.
Sådär ja.
Lagförslaget godkändes i representanthuset.
Nu väntar vi bara på senatens omröstning.
Det är galet.
När sånt här händer
kan jag inte sova ordentligt. Jag är bara ängslig
och vill få det överstökat,
Jag avskyr det, men jag kan inte hjälpa det.
Okej, tack.
Så…
Kinderna också.
Gör som du vill.
Jag gillar det vita under dina ögonlock.
Jag ser det.
Annars skulle ögonen se stängda ut på bilderna.
Jag vill hålla mig positiv, men jag måste skydda mina klienter
och deras förväntningar.
Jag vill inte tro att de höjer våra förhoppningar så högt
för att låta dem falla, men man vet aldrig.
Lagförslaget innehåller historiska reformer
om hur militären utreder och åtalar sexuella övergrepp.
SENATEN I USA
Räkna upp rösterna.
Mr Wyden, nej.
Mr Hoeven, ja.
Mrs Hyde-Smith, ja.
Mr Durbin, ja.
Mr Warner, ja.
Miss Ernst, ja.
Mr Whitehouse, ja.
I den här omröstningen röstade 89 ja, och 10 röstade nej.
Förslaget godkäns.
JA: 89 NEJ: 10
Lagstiftare enades om en lagstiftning
som ger militära fall av sexuella övergrepp
till en oberoende åklagare utanför befälsordningen.
Det kallas historiska reformer för hur militären utreder
och åtalar sexuella övergrepp.
Många har hyllat denna nya lagstiftning
som ett stort framsteg.
LAGFÖRSLAGET HAR GÅTT IGENOM #IAMVANESSAGUILLEN
GRATTIS. VANESSA SKULLE VARA STOLT ÖVER ER!
VILA MED STYRKA, SYSTER FÖR EVIGT
RESPEKT, MAYRA DITT HÅRDA ARBETE HAR LÖNAT SIG!
-Grattis! Du lyckades. -Tack, Nana.
"Vi." Jag hade inte kunnat göra nåt utan dig.
Detsamma.
-Tack. -Jag är stolt över dig.
Man har jobbat på det i över tio år.
Jag frågar mig själv hur vi lyckades.
Det visar vilken drivkraft familjekärlek kan ha
och att man kan flytta berg om man verkligen vill.
President Biden skrev under en order om sexuellt ofredande
ska vara ett brott enligt militär lag.
Det är historiska framsteg i en mångårig kamp för reformer.
Vi har gjort stora reformer inom militär lag för att motverka
sexuella trakasserier bland våra väpnade styrkor.
Jag är så stolt över hur modig Mayra har varit,
trots att hon inte gillar att synas offentligt.
När vi fick igenom lagändringen
känner jag att Vanessa inte dog förgäves.
Det som är så otroligt med det här är att vi såg en familj
vara stark och få igenom en förändring.
Senator Gillibrand, du sa att det innebär reformer,
men det går inte långt nog, och du röstade nej. Varför?
Vi hade ett stort stöd.
och tyvärr valde kommittén
valde att behålla en enorm makt inom befälskedjan.
Att kunna erbjuda ansvarsfrihet, bestämma vilka bevis som tillåts,
vilket expertvittne som tillåts, till och med bestämma domare, jury,
åklagare, försvarare…
Allt avgörs fortfarande av militären.
Beslutet om att åtala eller inte
är det enda beslutet som den oberoende åklagaren får göra.
Men det är ett steg i rätt riktning
för ett system som till slut kan bli oberoende.
Vi måste fortsätta att sätta press.
Vi måste förklara varför ett steg inte är tillräckligt,
att man måste fixa hela systemet.
MAJ 2022
Säg hennes namn!
Vanessa Guillen!
Säg hennes namn!
Vanessa Guillen!
Vanessa!
Här!
-Vanessa! -Här!
Vanessa!
Här!
Det finns så mycket jag kan säga. Det är andra årsdagen,
och det känns som om det var igår. Lagförslaget har godkänts.
Det var mycket hårt arbete, och det finns mer att göra
på Vanessas och många militärers vägnar,
som fortfarande lider i tystnad.
så jag ska till Washington igen för att försöka få igenom ett nytt lagförslag
med alla bestämmelser som vi föreslog första året.
Tack för att ni kom idag. Det betyder mycket.
Vanessa Guillen kommer att definieras som
personen som förändrade processen.
Jag har sagt att militären bara var en skandal från en riktig reform,
och Vanessa var tyvärr den skandalen.
Om hennes familj hade hållit tyst hade vi nog inte tagit oss hit.
Priset de har betalat är omätbart, men så är även deras inverkan.
Guadalupe Guillen.
Under de senaste månaderna har jag gått ut high school.
Och jag har nyligen spelat fotboll.
Jag vill syssla med journalistik, gå på college, ta examen
och göra mina föräldrar och min syster stolta.
Jag har utvecklats mycket som människa, särskilt inom politiken.
Jag hoppas kunna kandiderat till politiska ämbeten
och fortsätta att få positiva saker gjorda.
Det är ett mirakel att vi lyckades efter så många årtionden
av lagstiftares försök.
Det var galet att allt det där var tomt när vi lade henne här.
Nu är det fullt.
Tja, alla dör. Men vi borde inte dö av att bli dödade.
Jag måste leva med
att jag kanske aldrig får svaret på vad som hände min syster.
Denna svåra resa har lärt mig så mycket.
Tiden går fort. Livet är kort, och man måste uppskatta varje ögonblick.
RÄTTVISA FÖR VANESSA
Min lilla del av himlen. Min Vanessa,
i mitt hjärta och i allas hjärtan runt om i världen.
För alla lärde känna henne.
Jag förstår varför jag kände nåt speciellt för min dotter.
För att Gud lånade ut henne till mig en kort tid.
Hon hade redan sitt öde förutbestämt,
och hon hade ett syfte.
STARKARE TILLSAMMANS
LEVE ÄNDAMÅLET, KAMPEN OCH GEMENSKAPEN!
TALA UT
Familjen Guillen har lämnat in en stämningsansökan på 35 miljoner dollar
till USA:s försvarsdepartement för personskador och orättfärdig död.
Cecily Aguilars rättegångsdatum har skjutits upp flera gånger.
Hon säger sig fortfarande vara oskyldig.
Armén hävdar att deras ursprungliga undersökning
inte kunde bevisa att Vanessa ofredades sexuellt
och vidhåller att de inte har bevis på
att Aaron Robinson förgrep sig på henne sexuellt.
Undertexter: Daniel Rehnfeldt