Downloaded from YTS.MX
NETFLIX PREDSTAVLJA
Official YIFY movies site: YTS.MX
Da, ono je bio moj doktor. Onaj koji izgleda kao nacistički časnik.
Rekao je da imam pet mjeseci života. Rekoh: „Sigurno ne tri?”
Siguran je da je pet.
Možda mjesec više ili manje. Da ne gnjavim, nisam više ispitivala.
Gledajući unatrag, što da kažem?
Imala sam lijep život.
Živjela sam punim plućima.
Ne bojim se.
Samo imam velik problem.
Ili malen. Kako se uzme.
Stavi onamo.
Hajmo se igrati… Prve riječi koje se sjetiš.
Krevet.
Jastuk.
San.
Sat.
-Grinički meridijan. -Izmišljaš! To nije ništa!
Odmah cmizdriš!
To jest nešto.
Sendvički zmijan.
Što?
E, to nije ništa!
Izmišljaš!
Nemoj tako.
Dobro.
Imam sjajnu vijest za tebe.
Koju?
Sad je pravi čas.
Stvarno?
Stvarno.
Je'n, dva, tri, i!
Ovo mi je najdraža fotka.
Zašto?
Jedina je na kojoj smo svi troje.
Što se dogodi kad umreš?
Cane, zašto pitaš?
Dušo moja…
Možeš me počešati po leđima?
Mogu.
Dođi da te počešem.
Spreman za slijetanje?
Eto.
Dobro.
Munu Munu.
Naravno.
Izvoli.
Laku noć.
PON-UTO-SRI-ČET-PET-SUB-NED
Bravo, djeco.
Naizmjence. Hajde.
Tako.
Bravo, dušo!
Odlično. Bravo, djeco!
Cane!
Da, mama?
-Zar nikad ne želiš u školu? -Ne.
Ne želim.
Bravo, djeco. Idemo.
Vratite se u učionicu.
Znaš da ćeš jednom morati u školu?
Da ćeš u nju ići 15 godina?
Ne znam. Možda da odeš ravno na fakultet.
Možeš uzeti ruksak.
I sam se ukrcati na trajekt, zar ne?
-Ima li koga s Görkemove strane? -Nema.
-Tvoj tata? -Ne bi htio.
Cane, neki dan si pao s te klupe.
A da odeš dolje po nešto slatko?
Slatko!
-Pazi. -Hvala.
Nema na čemu.
Ja ću se brinuti za Cana.
Budi bez brige.
Da, baš.
Ići ćete s jednog tuluma na drugi.
Je li? Možeš me poslušati i naći si nekoga.
Melisa, da je u tvojoj situaciji muškarac, već bi našao buduću mamu.
Je li? Super ideja.
Da se muškarac brine za Cana kad me ne bude. Muž.
Nije mi to palo na pamet.
Zašto ne pustiš nekoga u život?
Dobro, dosta.
Idem ja dolje konobariti.
Dobar tek.
Ne znam zašto se ponašaš kao vuk samotnjak.
Can je malo ljubomoran, ali ja ću se za to pobrinuti.
Sad ću to srediti.
Mišiću, htjela bih te nešto pitati.
Tvoja mama i ja nešto raspravljamo.
Tko ima pravo, ona ili ja?
Ti, naravno.
Naravno da ja imam pravo.
Napravit ću popis kandidata, a ti izaberi nekoga.
Vrlo je jednostavno, dobro?
Kandidata?
Dušo, dođi, molim te.
Izvolite?
Htio bih puding od chije i jedan fini cortado.
Odmah.
Idemo se igrati na tabletu. Hajde.
Nađimo tvoj tablet. Gdje je?
Idemo.
Možda bih se trebala udati.
Za plavokosog koji ti je rekao „dušo”?
Bljak! Nema šanse!
Samo sam razmišljala.
Zar bi bilo tako loše da imam nekoga?
Brinuo bi se za tebe da se meni nešto dogodi.
-Ne bi bio sam. -Ništa ti se neće dogoditi.
Nečim sam te naljutio?
Ne, mili. Nisi me ničim naljutio.
Oprosti.
-Nećeš se udati, zar ne? -Neću.
Obećavaš? Ne lažeš?
Obećavam. Što nikad ne radim?
Nikad ne lažeš. Zar ne?
Tebi nikad ne lažem. Tako je.
Hajde, gledaj televiziju.
-Dobar dan! -Dobar dan.
-Izvolite. -Hvala.
Molim crnu kavu.
-Odmah. -Bez mlijeka.
Kolačić!
Da! Uzet ćemo i kolačić.
To bi bilo 23 lire.
Evo, 23 lire. Izvolite.
Imate li sitno?
-Ja imam! -Imaš? Ja imam…
Imam deset lira.
Daj mi 13 u kovanicama.
Jedan, dva,
tri, četiri,
pet…
Joj.
-Čekaj da prebrojimo. -Prebrojit ćemo.
Hajde.
Što?
Žuri mi se.
I nama.
A je li?
Da. Možeš pričekati dvije minute.
Hajde, prebroji.
Jedan,
dva,
tri…
4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13.
I to je to.
Dijete je. Što ti je?
Želim naručiti. Zar moram čekati cijeli dan?
Moraš jer on uči brojiti.
Idemo ispočetka. Jedan.
Ako tek sad uči, ovdje ćemo biti do sutra.
Hoćeš me i udariti?
Možete ovdje naručiti.
Izvolite.
Uzet ću i ovaj kolač.
-Što želite? -Sok od naranče.
Dobro.
Zadržite ostatak. Hvala.
Idemo.
-Dobro došla. -Hvala. Kutiju cigareta.
Evo.
FINANCIJE ŠAPTAČ BICIKLIMA
-Hvala. -Hvala tebi.
Hajde! Taj već imamo.
Poslije ćemo kupiti novi.
-Melisa? -Da?
Da te čujem da se na ovog žališ. Gle.
-Profil koji si otvorila za mene? -Da.
Zatvori ga! Rekla sam ti da ga ne želim!
Zar si glupa? Zatvori ga.
To su gluposti.
Dušo, možeš li doći?
Kvragu više i s tim „dušo”.
Htio bih jaku i ukusnu kavu Americano.
Odmah.
Što hoćeš?
Što misliš?
-Dobro došla. -Hvala.
-Kutiju cigareta, molim. -Odmah.
FINANCIJE ŠAPTAČ BICIKLIMA
Hvala. Ugodan dan.
-Sretno na poslu. -Hvala.
Idemo.
Fatoş.
Fatoş, što jedeš?
Zar ne vidiš dlaku u tome?
Fatma!
Dobro, oprosti. Malo sam vikala, ali…
Mislim da imaš pravo.
Mogu pokušati s nekim.
Bilo bi dobro za Cana.
-Što? -Valjda.
A on?
Ne. Imam nekog na umu.
-Koga? -Znaš onog šaptača biciklima?
Fırtına. Fırat Fırtına.
Onaj Fırtına?
Ma super.
Nema šanse.
Fırat Fırtına.
Da vidimo. Tko još?
Hej, ti to ozbiljno?
Shvaćaš li što govoriš?
I onda sam ja glupa?
Zar misliš da bi bio dobar otac?
Tabloidi pišu da je svaki tjedan s drugom!
Što ti je? Ne može biti dobar otac!
Osim toga, odakle sad to odjedanput?
Recimo da sam pratila znakove.
Joj meni!
Ali ima jedan problem. Can.
Can će ga živog pojesti.
Ne, već su se upoznali.
Dobri su si. Baš slatko.
Molim?
Kamo ideš?
Znaš, na sastanak s prijateljem.
Samo malo.
Haljina je mrak, ali je li preženstvena?
Ne znam. Dobila sam je od Ayşe.
Provjerila sam ga.
-Znamo da je biciklist. -Da.
Znaš za Nostalgiju u Ortaköyu?
Jedan je od vlasnika. Ondje je svaku večer.
Ali totalni je kreten.
Kreten?
Kreten.
Što je to?
Što je što?
-Evo. -Ha?
Ne možeš zaspati bez toga.
Zato se moraš rano vratiti.
Misliš da si lukav?
Da.
Jesi li ti muško u ovoj kući?
Jesi li ti glava kuće?
Jesi li ti moje zlato?
Nemoj me tako gledati. Obećavam, neću doći kasno.
Obećavam.
Napokon smo sami.
-Fatoş… -Cane!
-Tip je iz Azerbajdžana. -Iz Bakua?
-Što? -Iz Bakua.
Iz Bakua, da.
-Ljudi, idem. -Čekaj.
Brzo! Piješ presporo.
Ne zarađujem ako sporo piješ.
Još jednu.
Cenk, donijet ću ti piće.
Oprostite!
-Molim vodu. -Koray, deset votki.
Vodu.
Bok, kako si?
Zna li čudovište brojiti do 13?
-Uvijek si tako iritantan? -Iritantan?
Da.
Imam krasnu jednosložnu uvredu za takve.
Što je jednosložna uvreda?
Gnjus.
Hvala, Koray.
Hvala ti, Koray.
Nije to lijepo. Uvrijedio sam se.
Kako da se iskupim?
Samo ću vodu, hvala.
Ljudi, pardon!
Ova dama rekla mi je da sam gnjus. Jeste li to znali?
Nisam to očekivao od nje.
Mislio sam da će uvreda biti „gad”.
Rekla je „gnjus”.
Koray, daj još.
Dosta bi bilo. Ne.
Muž će ti se naljutiti?
Ali nemaš prsten. Nosi ga. Sram te bilo.
Da ti kažem o čemu razmišljaš?
Molim te.
Pitanje o braku je mamac, ja zagrizem.
Kažem ti da nisam udana.
Onda ti kažeš Korayu da donese još pića.
Prihvatim.
Ja se napijem, ti se napiješ.
Možda malo plešemo.
Pa kažeš: „Pijan sam. Idemo k meni, stanujem blizu.
Kavom ćemo se rastrijezniti.” Ja pristanem jer sam glupa.
Odem s tobom, ali ti doma nemaš kavu.
Ali ja sam glupa i to mi ne smeta pa kažem: „Vodimo ljubav!”
Vodimo ljubav, vjerojatno ne traje dugo.
Poslije se želim maziti.
Znaš, još sam glupa.
Ujutro ti odeš, a ja se vratim kući.
Dobra priča?
Znaš što? Zvuči sjajno.
Ali ispravit ću pogreške u radnji.
Prvo, ne stanujem blizu.
Drugo, kava? Ni ti ne bi pala na to.
Nisi jako glupa.
Treće, imaš predrasude o mojim ljubavničkim vještinama.
Ali opraštam ti.
Samo sam te htio počastiti pićem.
Zbog svađe u kafiću neki dan.
Inače, na popisu si žena kojima nikad ne bih prišao.
Oho! Na popisu žena!
-Tako si izbirljiv? -Da.
Komu ne prilaziš? Mamama s djecom?
Ne! Usput, mame obično imaju djecu.
U čemu je onda problem, pametnjakoviću?
Ne zanimaš me. Previše si predvidljiva.
Znam tvoj idući potez. Nisi moj tip.
Jer te možda ne želim zainteresirati.
Da želim, privukla bih ti pozornost.
Znaš što? Drago mi je što se nisi potrudila.
Pozdravi malo čudovište. Koray, pošalji piće!
Još to piješ!
Prije nego što sam umrla
Imala sam mnogo ljubavnika
Prije nego što sam umrla
Napravila sam bezbroj pogrešaka
Unatoč svemu
Ni za što se ne kajem
Unatoč svemu
Ni za što se ne kajem
Ali svejedno
Katkad pomislim
Da možda jednog dana
Opet ću živjeti
Sve moje ljubavi
O Bože, jesu li bile samo laži ?
Tako sam sama
I polako venem
Polako venem
Bravo!
Mislio sam da odlaziš.
Krenula sam.
Htjela sam ti prvo privući pozornost.
Fırat.
Vidimo se.
Naravno, možemo o tome razgovarati…
Nezdravo!
I ne puši na prazan želudac.
Dobro. Čime me častiš?
Čime god hoćeš.
-Idemo. -Čekaj, vrati se.
Imam problema s njima.
Pozovimo taksi.
Ostavio sam novčanik u autu.
Ma prestani!
Sad baš ne izgledaš kul.
„Ostavio sam novčanik u autu. Ne znam gdje sam parkirao.”
To su srednjoškolski izgovori!
Stvarno! Novčanik je u pretincu za rukavice.
Aha, baš.
Da, baš sam muktaroš.
Daj da nađem auto.
Inače nećeš prestati o tome.
Ma dođi.
Ne treba nam auto.
Dođi sa mnom.
Molim, bez komentara na higijenu ovdje.
Što misliš, tko sam?
Baš tako!
-Izvolite. -Hvala.
FUATOVE PUNJENE DAGNJE
Fuate, još dvadeset dagnji. S puno limuna.
Zovem se Selami.
Fuate, sramotiš me pred njom! Donesi još dvadeset.
Ima smisla.
Evo me odmah.
Jesi za pivo?
Imaš sitnog?
Imam, muktarošu.
Hajde, naruči.
Ali ne možeš ovdje. Moraš otići i kupiti.
Nema problema, samo mi daj novac.
Fino je.
Pa, pričaj mi o sebi.
Radije ne. Da te ne rasplačem.
Zašto? Zar umireš?
Da.
Imam još pet mjeseci.
Zar obično ne kažu tri mjeseca?
To sam i ja pitala! Ali rekao je: „Ne, pet.”
-Možda mjesec više ili manje. -Sjajan doktor.
Da.
Munu Munu. Canova igračka. Ne može zaspati bez nje.
Munu Munu?
-Zove je Munu Munu? -Da.
Sladak je! Ne pokazuje to često.
Znaš da neću vrijeđati svoje dijete pred tobom?
Smijem li ti nešto reći?
Bilo bi zabavno.
Budući da si muškarac koji ne voli djecu, mogao bi mi reći nešto o sebi.
Zašto bicikli?
Volio sam ih kao dijete.
I naslijedio sam tvrtku od tate.
Kad je umro, bila je pred bankrotom.
Ja sam bio gore od tvrtke.
Nasreću, stanje se popravilo.
Tata i ja smo se svađali.
Ja bih pio i onesvijestio se. On bi dolazio po mene.
Rekao bi: „Umrijet ćeš u kutu nekog bara.”
Kako je on umro?
Ciroza.
Oprosti.
A Can? Malo čudovište? Ide li u školu?
U vrtić. Ići će u školu iduće godine,
ali mrzi je.
Zašto?
Zbog mene.
Ja sam uzrok.
Imali smo tako lijep život.
Samo on i ja. Samo nas dvoje.
Potpuno sretni.
Nisam nikog trebala.
Nisam nikog puštala k sebi.
Kaješ li se?
-Zbog čega? -Što nisi nikog puštala k sebi.
Ne. Imam još pet mjeseci. Još nije prekasno.
-Da idemo? -Ne, lijepo je.
Idemo.
-Jebemu! -Što?
Nema Munu Munu.
Naći ćemo ga.
Gdje bi mogao biti? Bio je ovdje prije sekundu.
Smiri se.
Moram ga naći! Inače ne mogu doma!
-Kupit ćemo novi. -Gdje?
Kako da nađem novi?
Ne mogu doma.
Melisa, prekasno je.
Obećavam, naći ću ti novi.
-„Nalazim se sa starim prijateljem.” -Zar ćemo sad o tome?
Ne.
To je bila samo jedna večer. Sad je gotovo. I naljutila sam Cana.
Znaš u čemu je tvoj problem?
U čemu?
Razmišljaš.
Zaista!
Stalno razmišljaš.
Samo se opusti.
Ne razmišljaj previše.
Živi slobodno!
Sjećaš se kako smo se upoznale?
Prije oko tri godine.
Bila sam u skladištu.
Bila si zaljubljena i plakala si kao luzerica.
Siroče!
Pokušala si me utješiti i zvučala kao moja baka.
Super si.
Što smo poslije radile?
Joj, ne. Molim te.
-O, da. -Zaista mi se ne da.
Ne mogu sad to.
Možeš. Moramo.
Vrijeme… sad!
Halo, Fırate?
Nisi valjda spavala?
Nisam, ali Can spava.
A, dobro.
-Znaš što? -Što?
Hoćemo li sutra na večeru?
Znam miran riblji restoran. Voliš ribu?
Volim, ali ne mogu ostaviti Cana.
-Neka dođe i malo čudovište! -Sigurno?
Pa…
ne može valjda biti tako grozno!
Pa…
nemoj poslije požaliti.
Jest će, zar ne?
Hoće.
Nije izbirljiv, ali…
Super. Onda se vidimo sutra.
Laku noć!
Dobro, super. Laku noć.
Tko je to bio?
Cane, ljubavi!
Možeš li, molim te, sutra biti najbolje dijete na svijetu?
Hoćemo li početi?
-Dobar tek. -Dobar tek.
Zašto smo ovdje?
Rekla sam ti.
Brat Fırat se htio ispričati za scenu u kafiću neki dan.
Nemam brata.
Stric Fırat se htio ispričati za scenu u kafiću neki dan.
Nemam ni strica.
-Može onda samo Fırat? -Što samo Fırat?
Idemo. Želim otići odavde.
Razgovarali smo o tome doma.
Ma daj!
Cane!
Ne možeš zamisliti koliko gleda televiziju.
To je zbog televizije.
Koji ono film stalno gledaš? S autima.
Brzi i ljuti? Ili Smiri se i prestani me sramotiti?
Ili Sad je dosta, lijepo sjedi?
-Brzi i žestoki. -Hvala.
Požalit ćeš ako ne odemo!
Fırat prodaje bicikle. Jesi li znao?
Baš me briga!
Ne radi probleme! Jedi.
Hajde. Dobar tek.
Zapalio si stolnjak?
Kako si mogao zapaliti stolnjak? Objasni mi!
Što da radim? Što je tebi?
Slučajno sam prevrnuo.
Ma daj! Kao da te ne znam!
Nisam pala s Marsa!
Je li ti to jasno?
Njega više nećemo vidjeti!
Jer nitko ne želi vidjeti nas!
Da sam na njegovome mjestu, pobjegla bih!
A to će i učiniti.
Ne javljaj se! Nema nas!
Cane, tiho budi!
Halo, Fırate?
Oprosti nam. Zaista mi je žao.
Je li Can tu?
Jest.
Evo ga. Samo čas.
Treba tebe.
Budi dobar.
Molim te.
Što hoćeš?
I?
Dobro.
Fırat i ja ovaj vikend idemo na auto-utrku.
Samo mi. Nisi pozvana.
Da ti osušimo kosu?
Poslije.
Dobro.
Oprezno vozi!
-Jesi li stavila kacigu? -Jesam! Kreni!
Pobjeći će nam.
Ma u Istanbulu smo. Zapet će u prometu.
Ne boj se, ide generacija Z!
Drži se!
Vozi malo brže!
On je direktor! Ne bi naudio djetetu!
Ne bojim se ja njega. Bojim se Cana!
E, da.
Stani.
-Što? -Stani.
-Zašto? Što se dogodilo? -Možeš li stati?
Zašto su stali?
Odakle da znam?
Što želiš kako bi pustio moju mamu na miru?
A što mi možeš dati?
Novca nemam.
-Bitcoin? Ripple? Ethereum? -Provjerit ću doma.
-Zakasnit ćemo na utrku, malo čudovište. -Ne želim na utrku.
Misliš da sam glup?
Što želiš od moje mame?
Da. Mislim da sam te podcijenio.
Odgovori mi na pitanje.
Što želim od tvoje mame?
-Želim da budemo prijatelji. -Daj, molim te!
Ne.
Ne možeš biti mamin prijatelj.
Zašto? Zar ima nešto loše u tome?
Zar ti nemaš prijatelje?
Imam mamu.
To se ne računa. Koga još?
Što? Nemaš prijatelja?
Kamo idemo?
To je iznenađenje.
-Gas! -Smiri se.
Pobjeći će nam!
Evo!
Zašto smo ovdje?
Ovdje ima pasa. Oni su nam najbolji prijatelji.
Pa zar ne?
Kakve to ima veze s mamom?
Je li mama pas?
Mislio sam da bi trebao prijatelja.
-Melisa. -Što?
Idemo pogledati.
Gle. Vidiš?
Slatki su!
Gle tog psa!
Psiću, jako si sladak!
-Bok. -Bok.
Bok!
Ja sam Fatoş. Ja sam mu kao druga mama.
Bok! Fırat.
Dobro, draga. Hvala ti.
Hvala. Sad mogu sama.
Idi.
-Što ima? -Sve je u redu.
Pratila si nas?
Doveo si ga ovamo da shvati da mi možemo biti prijatelji?
Tako je.
Kakve to ima veze? Zar sam ja pas?
Ne smijete tako razmišljati!
Dovoljno je star za vojsku, a nikad nije imao prijatelja.
Jer sam mu ja prijateljica.
Dobro. U redu, Melisa.
Pokušao sam nešto, ali nije uspjelo.
Ali završio sam.
Zašto se to tebe tiče? Zašto te briga?
Zato što…
Zato što mi se sviđaš.
I Can mi je zanimljiv.
Ali više zbog tebe. Dobro?
Dobro.
Mama!
Hej! Zdravo.
Mama, može li Şirin doći k meni?
Ne može. Znaš da imamo malen stan.
Pa što?
Molim te.
Ne može. Ne budi uporan.
Nagovori je ako ste prijatelji.
Može li Şirin doći, Melisa?
Jako je slatka.
Prijatelju, zašto Şirin ne dođe k tebi?
Jako je slatka. Može biti kod tebe. Can se može igrati s njom kod tebe.
Molim te!
-Dobro. -To!
-Ali ti ćeš se brinuti o njoj. -A nego tko?
Ali ovo nije Şirin.
Şirin je ona djevojčica s dugom kosom.
Ne sviđaju se jedno drugom.
Možda, dok još nije prekasno…
Možda da nađemo Şirin novi dom?
Zavoljet će je. Možda je samo uspoređuje s curicom.
Kako ju je uspio tako brzo šarmirati?
Svaka čast.
Stalno me gleda!
Şirin?
Nemoj psa zvati Şirin.
Ti reci, šefe. Kako ćemo ga zvati?
Fırat.
Cane?
Ha?
Sviđa li ti se Fırat?
Pas?
Da.
Ne znam. Možda.
Kako bi bilo da svi postanemo prijatelji?
Fırat, ti, ja i Fırat?
Ha?
Pas Fırat je okej.
Ali onaj drugi nije.
Izvolite, gospodine.
Nemamo sendviče od sladoleda?
Mlijeko je manje-više to isto.
Cane, danas dolazi brat Fırat.
Dušo?
Možeš li doći?
-Je li prikladno da je zoveš dušo, dušo? -Molim?
Pa, mislio sam, tako se svakom obraćamo.
Je li?
Radije se ispričaj dami.
-Ispričavam se. -Sve u redu, gospodine.
-Mogu li još što učiniti? -Ispričaj se i sinu.
Pardon, mladiću.
Što ima?
Moramo razgovarati.
Dobro.
TRGOVINA RABLJENIH STVARI
Evo nas.
Što se događa?
Da pogodim. „Pusti moju mamu na miru.”
Ne, pokušat ću nešto drugo.
Koji je ovo vrag? Što se događa?
Tko mi je razbio izlog?
Djeca… U ovoj dobi trebaju biti pod nadzorom.
Što je bilo?
Gdje su mu roditelji?
Tata!
Tko, ja?
Vrati se, kretenčino!
-Stani! -Plati za izlog!
-Vrati se! -Plati mi za izlog!
-Plati! -Plati za izlog!
Plati mi!
Na sigurnom smo.
Trgovci bi trebali na Olimpijadu kad mogu tako trčati.
Vrti mi se.
Čekaj.
Vidjet ćeš poslije.
Što si htio? Vidjeti koliko je čvrst izlog?
Ne.
Nego?
Testirao sam možeš li nas od svega zaštititi.
I rezultat?
Dobro trčiš.
Mama?
Dobro, sine. Nećemo se družiti s Fıratom.
-Nisam to htio reći. -Ha?
Spavaš?
Ne.
Misliš da je Fırat dobar?
Što ti misliš?
Ne znam. Možda.
On neće biti moj otac, zar ne?
Samo ste prijatelji? Kao ja i pas Fırat?
Samo smo prijatelji.
Kao ti i pas Fırat.
Ali platit će mi ako ti slomi srce.
Nemoj plakati.
Ne želim da plačeš.
Ne, ne plačem.
U snu sam vidjela luk.
Pas Fırat nekako smrdi.
Smrdi li tako i Fırat?
Pretpostavljam da je to zbog šefa.
-Toaletni papir? -Da.
Točno.
Ima li neko značenje?
Oprosti.
Canov tata jedne je večeri otišao od kuće da kupi toaletni papir.
I nikad se nije vratio.
Umro je.
On se boji da će nam ponestati toaletnog papira,
ja ću ga otići kupiti i nešto će mi se dogoditi.
Eto, to znači.
-Fırate… -Cane?
Što se dogodi kad umreš?
Ne znam. Nisam umro.
A zašto umiremo?
-Valjda zato što je to kraj pustolovine. -Kako to misliš?
Zamisli to kao film bez akcije.
Bi li ga i dalje gledao?
Ne, bio bi predosadan.
Baš tako.
-Fırate… -Šefe?
Hvala ti.
Na čemu?
Što si nam prijatelj.
Moram ti nešto reći.
Poslije.
Kako je nestrpljiv!
-Hvala. -Dobar tek.
Izvoli. Idi sestri Fatoş.
Što ti…
-Ha? -Koji okus?
Tata?
Je li dobro?
Cane!
Što radiš? Cane!
-Jesi li dobro? -Tata!
-Prestani.
Pusti me k tati!
-Odvedi ga. -Cane.
-Dođi. -Tata!
-Pusti me! -Smiri se!
Pusti me k tati!
-Cane! -Tata!
-Cane!
-Cane. -Tata!
-Moramo ići. -Pusti me!
-Tata! -Cane.
-Pusti me k njemu. -Smiri se.
Melisa?
-To je moj tata! -Je li to tvoje dijete?
-Tata! -Cane.
Tata!
-Cane. -Tata!
Melisa?
Što se događa?
Zovite hitnu!
-Neka netko pozove hitnu! -Brzo!
Ja je zovem.
Zašto si ustala?
Je li Can dobro?
Kod mene je s Birce.
Cijelu noć je plakao za tatom.
Što si rekla kad je pitao za mene?
Da si malo bolesna.
Jebemu.
Čekao je cijelu noć.
Što se sinoć dogodilo?
Moraš objasniti Canu.
Kakva majka to priušti sinu?
Kukavica.
Slaba.
Loša majka.
Izaberi što želiš.
Zašto si htjela da se netko zaljubi u tebe ako znaš da ćeš umrijeti?
Zašto?
Zašto si mene odlučila mučiti?
Molim te, reci mi da se nismo zato upoznali.
Trebala si nekog da se brine za Cana?
Očito sam bio dobar kandidat.
Imala si tako lijep osmijeh da sam mislio da je iskren.
Bio je iskren.
Znaš kad si me dirnula?
-Kad si izvela trik s igračkom. -Nemoj.
Kad si izgubila Canovu igračku, bez razmišljanja si skočila u ledenu vodu.
Nemoj.
Pomislio sam: „Kakva žena!
Eto, to je prava mama.”
Nemoj.
Trik ti je upalio.
Nemoj.
-Birce, idemo u onu sobu. -Zašto?
Hajde.
Mali je plakao cijeli dan.
Hajde, dođi.
Gdje je moj tata?
Reci mi!
Kamo je otišao?
Zašto me nije prepoznao?
Zar nije mrtav?
Cane.
To nije tvoj tata.
Jest! Lažeš!
Rekla si da mi nećeš lagati!
Lažeš!
Da si bar mrtva!
Ionako si bolesna!
Jesi li bolesna?
Dobro si, zar ne?
Dobro si.
Jesam li ja nešto skrivio?
Ja sam te uzrujao?
Oprosti.
Idemo doma, molim te.
Više nikad neću pitati za tatu, obećavam. Molim te.
Hoćeš, Cane.
Hoćeš.
Brzo ću se vratiti.
Kamo ideš?
-Mama, ne idi! -Cane.
-Vratit ću se. -Ne idi!
-Mama! Ne idi! -Dušo…
-Vratit ću se. Ne plači. -Mama, ne idi!
-Odmah se vraćam. -Mama će se vratiti, Cane.
-Vratit će se. -Ne idi!
PRIHVATI
Da?
Fırate.
Moramo razgovarati.
Što je tako hitno?
Hoćeš li plesati sa mnom?
Zato si me nazvala?
To mi je posljednja želja.
Hoćeš li?
Ako te zanima, ispričat ću ti priču.
To je priča o studentici
s malim snovima, koja samo želi slikati.
Svaku večer s prijateljicama ide u isti bar.
U tom baru je tip.
I on je uvijek ondje.
Zaljubljena je u njega.
On to ne zna.
Neuzvraćena ljubav.
Nisu nikad razgovarali.
Ali ona misli da ga poznaje bolje od ikoga.
Voli ga više od ikoga.
Bolje ga razumije.
Sigurna je da bi i on nju volio, samo da je vidi.
Unatoč svemu
Ni za što se ne kajem
Unatoč svemu
Ni za što se ne kajem
Kažem ti, glupa je.
Melodramatična je. Što da radi?
Jednog dana skupi hrabrost.
Priđe tipu.
Ne zna da će joj se promijeniti život.
Prvi put ga pozdravi.
-Super! -Bilo je super! Bravo!
Najebao sam, Koray. Svima sam obećao po tekilu.
Moraš im je podijeliti.
Zdravo.
Hoćeš li plesati sa mnom?
Nego što da hoću.
Na ovu pjesmu?
Može.
I onda prvi dodir.
Prvi ples.
Je li tvoj stan blizu?
Samo malo. Stani.
Samo malo.
Jesi li za kavu?
Kakvu kavu?
Kavu?
Kupit ću nešto za doručak.
Nema ni toaletnog papira.
Otvori mi vrata, može?
Može, ali…
Može, ali možeš otići. Ionako je jutro.
Vratit ću se.
Uzimam to. Završit ćemo je zajedno.
Dobro?
Ni zadnji idiot ne bi povjerovao da ćeš se vratiti.
Ali ja jesam.
Jesam.
Prekasno sam shvatila da sam trudna.
Više nisam mogla natrag.
Ali drago mi je.
Jako drago.
Bila mi je to najpametnija glupost u životu.
Imala sam svoju dragu bebu.
Nekoliko puta sam ti došla na posao da ti kažem.
Ali nikada te nije bilo.
Bar su mi tako rekli.
„G. Fırat nije ovdje.”
Pa sam pomislila: „Ne treba ti više nitko.”
Nisam trebala ni tebe ni ikog drugog.
Ni oca koji mi je rekao da odjebem jer sam trudna.
Nisam trebala nikoga.
On je stalno pitao za tatu.
Lagala sam da je to moj prijatelj koji se odselio.
Kao što si vidio, to mi se osvetilo.
Možeš živjeti bježeći od prošlosti, ali umrijeti ne možeš.
Ja…
Zapravo te nisam kanila potražiti.
Ali ti si došao k meni.
U Istanbulu ima tisuću kafića. Okrenem se i evo tebe.
Okrenem glavu i u časopisu si.
Pomislih: „Moram te potražiti. Moram se vratiti gdje je sve počelo.”
Ali nikada ti nisam lagala.
Moji osmijesi nisu bili laž. Ništa nije bila laž.
Nije.
Htjela sam da me voliš.
Željela sam biti s tobom. Htjela sam da zavoliš Cana.
Ne silom.
Željela sam da nas iskreno zavoliš.
Pitam se…
Je li ta noć…
Sigurno si me zaboravio.
Ali pitam se osjećaš li me duboko u sebi.
Možda?
Fırate?
Reci nešto.
Bilo što.
Kasno je. Bilo bi dobro da odjebeš.
Munu Munu.
Ove…
Te su mu najdraže.
A ovo je za sva pitanja koja bi mogla imati.
Can za početnike.
Melisa.
Ovo nije zbogom. Nije.
Nije.
Vratit ću se.
Želim da Can malo bude ovdje.
Mora se naviknuti.
Fırat, zar ne?
Ha?
To je bila moja ideja.
To je bila moja ideja. Oprosti.
Ne budi blesava.
Melisa, znaš da sam odrasla bez tate.
Nisam htjela da Can tako odraste.
Jer je bilo grozno.
Nećemo plakati kao luzerice, je l' da?
Nećemo.
Jako te volim.
Joj meni!
I ja tebe jako volim.
-Vidimo se. -Vidimo se.
Zdravo.
Je li Can ovdje?
Kod nas je.
Idemo skupa ako želiš.
Dođi.
Drago mi je što ste došli.
Stalno je govorio da mu nedostaje Fırat. Ali nisam znala na kojeg misli.
Netko te istukao?
Ljutiš li se na nas?
Ne, ni govora.
Samo sam imao posla nekoliko dana.
Zato me više ne zoveš „šefe”?
Dobro, smiri se.
Šefe.
Dođi, šefe. Idemo probuditi tvoju mamu.
Uzmi.
Firate, da stavim ovo?
Donesi masline.
Bravo. Sjedni.
Dobro.
-Dobro jutro. -Dobro jutro.
Dobro jutro.
Napravili smo ti doručak, mama.
Dođi.
Dobar si.
Ovdje sam.
Uvijek ću biti ovdje.
Nismo to dobro tempirali.
Jako te volim.
Mama.
Neće te boljeti?
Samo spavaj.
Uspavaj me.
Prva riječ.
Hladno.
Vruće.
Mračno.
Sunce.
Smrt.
Život.
Mama.
Mama!
Mama.
Fırate?
Je li morala otići?
Šefe, jednog dana svi mi…
Nemojte mi to više govoriti! Pričaj nešto drugo! Ovog mi je dosta!
Strašno mi je teško.
Ali ne znam riječi kojima bih to opisao. Premalen sam.
Vjeruj mi, ne znam ni ja.
A nisam malen.
Hoće li sve biti u redu?
Neće, šefe.
Ali možda ovo pomogne kad god poželiš da je ovdje.
-Što je to? -Otvori.
Gle, to sam ja!
Gle, to si ti!
I tvoj bicikl.
Pas Fırat.
Je li ovo Şirin?
Tvoja cura.
Nije mi cura!
Hoćemo li sad biti cimeri?
-Bi li htio? -Može, ali imam pravila.
Koja pravila?
Prvo, ne gledam filmove bez akcije.
Onda?
Drugo, treba me češkati po leđima da zaspim.
-Što još? -Treće, ne plaćam stanarinu.
Četvrto, ne razgovaramo o školi. Nisam siguran da želim ići.
Šefe, imaš li uputstva za sva ta pravila?
Fatoş ima tako nešto.
Can za početnike.
Svakako pročitaj.
Saznat ćeš sve o meni.
Prijevod titlova: Petra Matić