Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
VYBAVENÍ NA VÝROBU LEKTVARŮ
NETFLIX UVÁDÍ
NEHTY
PRAVIDLA - BUĎ HODNÁ - MLUV PRAVDU NASLOUCHEJ DRUHÝM - NENADÁVAT
NEŠÍT BOUDY NEZAPOMENOUT OBĚD NEBO KALHOTY!
PODLE KNIH O KÁJE A OLIVĚ ANNIE BARROWSOVÉ A SOPHIE BLACKALLOVÉ
ZAŘÍKADLO
LEKTVAR PROTI ZLÝM DUCHŮM
Tak uvidíme.
Muškátový oříšek, semínka…
Mami, máme červce, aligátoří pepř nebo fenyklová semínka?
Potřebuješ to na domácí úkol? Pojď.
Hned jsem zpátky.
DEŠŤOVÉ ZAKLÍNADLO
PŘÍSADY - SEMENO STROMU, MYŠÍ SLZA, HLÍNA A VČELÍ MED.
Souhlasím, představivost je důležitá. Připomeň mi tu žábu.
Byla mrtvá, ale neumřela nadarmo.
Bude důležitou přísadou ve smysluplném plánu.
Ty jsi důležitou přísadou ve smysluplném plánu.
Ne, vy ne. Vy jste jen student.
- A tohle? „Eminentní paní ředitelka.“ - Skvěle. Pokračuj.
„Mám tu čest uvítat na pódiu…“
Nebo spíš „privilegium“?
Mám to privilegium uvítat na pódiu…
Ne.
Výsadu?
Olivo, pozor!
Už musím!
Olivo! Aspoň si dej kousek chleba. Třeba s máslem a jahodovou marmeládou.
Nezapomeň si oběd.
- Oběd. - Vezu Nancy do školy.
- Svezu tě. - Musím jít!
Leo, pospěš si!
Ahoj, Kájo!
- Ať nepřijdeš pozdě do školy. - Kdyby ses učila doma, už tam jsi.
- Dobrý den, paní Tantzová. - Nedívej se, Dottsy.
- Ahoj, Kájo! - Ahoj, Olivo!
Musíme jít!
Mám otázku pro slečnu Aruba-Tateovou.
- Měj se, Kájo! - Olivo, máš na sobě pyžamo!
Co to je? Holčičky!
Dvě minuty do zvonění.
Olivo!
Mějte se skvěle.
A snaž se vyrůst.
- Nemůžeš jí ty kalhoty prostě podat? - Je daleko.
- Buď hodnější. - Jsem hodná.
- Hodní lidé kalhotami neházejí. - Pojď.
- Nečekej. Doženu tě. - Fakt tam můžeš?
Jo, jsou otevřené.
Tak jo.
Kájo.
Olivo?
Cítíš něco zvláštního?
Shrnulo se mi pyžamo pod kalhotama.
Dnes nesmíme přijít pozdě. Chci se zeptat, jestli můžeme sedět spolu.
Ahoj, Vanesso!
Jsem robot. Zelenina je mi k ničemu.
SLEČNA ARUBA-TATEOVÁ
Druhé zvonění. Posaďte se.
Dnes máme hodně práce.
- Stihlas to, Olivo. Výborně. - Kája mi pomohla.
- A Kája a já… - Promiň.
- Dusite, sundej si ten koš. - Vypínám.
Ericu, dej ty papíry do koše.
Tak, mí kurážní žáci.
Připravte si tužky. Dnes bude zábava.
Kája a já…
Můžeme sedět spolu?
Budete skvělý tým. Ale když budete vyrušovat, rozsadím vás.
Slibuju, budu potichu.
- Dobře. - Jo!
- Děkujeme! - Jste nejlepší!
Leo, sedni si vedle Erica.
- Jo! - Odkdy jsou kamarádi?
„Budete skvělý tým.“
- Sklapni. - Olivo!
Co jsi mi slíbila?
Uklidníme se, ano?
Nezapomněli jste sešity?
Mluvili jsme o pravěkých mořských plazech.
Kdo ví, jak se jmenuje tenhle?
Je to Olivosaurus! Zachraň se, kdo můžeš!
Dusite, to je podruhé.
Půjdeš na pět minut na hanbu.
Elasmosaurus!
Výborně. A co je Elasmosaurus?
Vyhynulý!
Zdá se, že jdeš pozdě. Cítíš se tak?
Budeš po škole.
Ty mašle jsou křiklavé a přehlušují tvou osobnost.
Znáš moje heslo. „Úspěch žádá oběti.“
Moc křiklavé. Proti pravidlům oblékání.
Proti pravidlům o hluku.
Uvidíme se po vyučování.
PANÍ NOBLEOVÁ
Dobré ráno.
Dobré ráno, žáci.
Dobré ráno, paní ředitelko!
To se uvidí. Předsedkyně studentské rady
vám rozdá letáky
na nadcházející školní večer.
Bude to nezapomenutelné.
Doufáme, že všichni přijdete.
- To určitě. - Začíná nový školní rok
a školní večer je famózní pedagogická příležitost
- shrnout naše očekávání… - „Pedagogická.“
…ročník po ročníku a možnost vyhodnotit…
Pomoc!
…vaše pokroky.
- Co to děláš? - Hledám tajné vzkazy od vězňů.
Paní Nobleová zavírá zlobivé děti do skříně.
Rentgenové brýle.
Vy dvě!
Moc mluvíte.
Kájo, přesedni si k Paisley.
Olivo, to bylo podruhé.
- Pět minut na hanbě. - Dobře.
Děkuji.
Pojď, Nancy.
Školní večer nepočká.
A máš to.
Takže dinosauři.
Raz.
Dva.
- Tři. - Raz.
- Dva. - Čtyři.
- Tři. - Čtyři. pět.
Čtyři.
- Kájo, udělala jsem čtyři! - Já pět!
- A ty, Vanesso? - Šest a půl.
Nikdy jsem neměla ve škole průšvih.
- Podle táty jsem průšvihářka. - Hele, 12!
- Zuzu! - Dvanáct za sebou. Rekord.
Kolik uděláš ty, Kájo? Nemůžeš pořád jen tak sedět.
- Mám udělat hvězdu? - Ne, teď je na řadě Kája.
Co třeba tři hvězdy a přemet?
Co to bylo?
Já to věděla. Zapomeň na přemety. Máme tady krizovou situaci.
Kájo, to je jen větrák. Žádná krizová situace.
Ta bílá pára. Copak ji nevidíte?
Já ji trochu vidím.
Ne, nic.
Pojď, Emmo. Přijdeš pozdě.
- Něco jsem viděla. - Ale neviděla.
Ráno se mi zdálo, že tam cítím chladný opar.
Slyšela jsem hlas a vstaly mi chlupy na ruce.
Něco tam nehraje. A pak jsem slyšela klepání.
Jako když děti ve skříni paní Nobleové volají o pomoc.
Ne.
Bylo to spíš takhle.
Je to duch.
Duch?
Na tom záchodě straší.
Druhé zvonění!
Běž, Kájo!
Paisley, dej to Olivě.
Ericu.
Ale Ericu.
Promiňte.
Leo.
PŘIJĎ ZA MNOU NA ZÁCHOD!
Prosím, můžu jít na záchod?
Jistě. Ještě deset minut. Zkusíme dodělat kapitolu.
- Můžu na záchod? - Ovšem.
Až se vrátí Kája.
Počkala bych, ale nemůžu.
Moc potřebuju.
Opravdu moc! Opravdu!
Stav nouze! Pohotovost! Ta nejvyšší!
- Co hledáme? - Tajný vchod.
Portál, kterým sem vnikají duchové.
Myslíš, že je jich víc?
Tyhle jsou na vyhledávání tajemství.
Kájo!
Tady.
Duchová plazma.
Je to portál duchů, Olivo.
Co tam asi je?
Přicházíme v míru, duchové.
Jste tu, duchové?
Nechceme vám ublížit.
- Hrůza. Ale tušila jsem to. - Postavili jim záchod nad hlavou.
- Je jich tam hodně? - Možná.
Možná je jich tam celá armáda.
Nebo jen jeden. To nevíme.
Schovej se!
Stůjte!
Do třídy!
Probuďte se, drahouškové.
Já to věděla. Má tam děti.
Vyspaly jste se do růžova?
Nazdárek, drahouškové.
Boty jsou klíčem k její moci.
Miluju vůni kůže, peří a blýskavých kamínků.
V botách je tajemství mého stylu.
A tajemství mých bot je,
že nikdo neví, že jste tady,
v této pevnosti, v bezpečí před ohněm a vodou.
Naše ředitelka je divná.
Která je ta šťastná?
Dobrá, lepší, nejkrásnější.
Ta mi padne.
Ta ještě líp.
Je tu někdo?
Poslouchejte, Kája vám chce něco důležitého říct.
Na něco jsme dnes s Olivou přišly.
Na učitelském záchodě je vchod do podsvětí.
Chce říct, že na záchodě straší.
Prý se to stává.
Školu postavili na místě starého hřbitova.
Na krchově.
Tomu nevěřím.
- Můžeme se podívat? - Ano, ale situace je vrtkavá
a nemůžeme zaručit bezpečnost.
Věděli jste, že duchové mají střeva venku?
A jedí syrové mozky.
To jsou zombie, ne duchové.
Páchne to tady.
Smrtí.
Páchne to tu smrtí, ale ještě tu nemusí strašit.
Podívejte, portál.
Brána do světa duchů.
Dveře k neproniknutelným záhadám!
Neniknutelným?
- Neprotelným? - Cože?
Chce říct, že tudy sem duchové lezou.
Je to jen rezavý kanál.
Zlobí se?
Musejí bloudit, bez oddychu, neklidní a bídní,
a mstít se těm, kdo je vyruší.
Jsou tady? Žádné nevidím.
To si ani nepřej.
Půjdeme, Emmo?
Chodím do téhle školy už tři roky, ale ducha jsem tu ještě neviděla.
Nic takového není.
Občas je snazší ducha vycítit. Jako by vámi prošel chladný závan.
Chceme vám ulehčit úděl
a přátelsky vás prosíme, abyste se nám nemstili.
Jestli souhlasíte, jednou klepněte.
Ještě jsem vás neviděla tak dychtivé na odčítání dvojciferných čísel.
Naučte se počítat své žáky.
Schovávala se ve křoví.
Děkuji. Právě jsme začínali.
Zuzu, co se děje?
Záchod.
To nic. Co je se záchodem?
Straší tam.
Vidím, že máš strach.
Na záchodě ale určitě nestraší.
Straší!
- Slyšeli jsme je. - Cítili je.
Je tam portál!
- Armáda duchů haraší! - Je tam armáda?
Někdo vás asi něčím vystrašil.
Vystrašil tě někdo?
Ona!
- Kájo? - Prý tam viděla ducha.
Zlobí se, protože škola stojí na hrobech, a pomstí se!
To jsi říkala?
Přesně takhle ne.
Je dobré mít představivost a ta tvoje je hodně bujná.
Ale musíme ji používat zodpovědně.
- Přece nechceme nikoho vyděsit. - Bylo to od tebe ošklivé.
Už nebudeme mluvit o duchách, souhlasíte?
Ano, paní učitelko.
Kájo, souhlasíš?
Ne. Na záchodě straší.
Paní učitelka se na mě zlobí. Nesnáší mě.
Ne. Myslí, že jsi chytrá.
Ale možná jsi neměla říkat, že na záchodě straší.
Dospělí mají rádi souhlas.
To je za dnešek už druhý průšvih.
Byla jsem na hanbě.
Třeba za to můžu já. Máš na mě mít dobrý vliv,
ale já mám vliv na tebe. Já jsem v průšvihu pořád.
Jestli se už nechceš kamarádit, pochopím to.
Blázníš? Bez tebe není žádná zábava.
Kája je v průšvihu! Slečna dokonalá má průšvih!
A slečna zlobivá má taky pěknej průšvih!
- Sklapni, Leo. - Klid. Jsem rád, že vás nevyhodili.
Nechtěli nás vyhodit.
To je ono! Tak to uděláme.
Necháme se vyhodit?
Ne, vypudíme ty duchy. Pošleme je zpátky do hrobu.
Pojď, musíme to promyslet.
Promyslet vypuzení.
Počkejte!
Klidně taky pár duchů vypudím.
Jestli chcete pomoct.
Tak jo. Zítra ti prozradíme svůj plán.
Možná.
Nikomu nic neříkej!
Tak čau, Leo!
Možná?
„Představuji naši iluminovanou…“
To znamená osvětlenou.
Dobře, tak „výřečnou paní ředitelku“. Představím paní Nobleovou
a taky mám přednést báseň na závěr. Budu na pódiu pořád.
- Musím zapracovat na adjektivech. - Adjektiva jsou důležitá.
Vpřed, erudovaní svěřenci scholastické školy!
- To nepůjde. - Proč ne? Mluvíš jako sedmačka.
Ale nevypadám na sedmačku.
Sedmačky mají propíchnuté uši, a já ne.
Jen nechci, abys ve všem vyrostla tak rychle.
A teď mi stačí ušní lalůčky.
Mám moc pěkné klipsy, můžeš si je půjčit.
Příměří.
Tak fajn. Prozatím.
Na dalších 48 hodin.
Pak to zase začne.
Jsou v mé šperkovnici.
Muškátový oříšek.
Semínka.
Špetka mrtvých brouků.
- Co ta žába? - Tu si schovávám. Je v ledničce.
Potřebujeme břízu bradavičnatou.
LEKTVAR PROTI ZLÝM DUCHŮM
Bříza má bradavice?
Ty nebude snadné sehnat.
Když něco nemám, většinou přidám sodu.
Nalijeme lektvar do portálu a duchové zmizí!
Je mi jich líto. Nechtěla bych být duch.
Musíš spát v hrobě.
Ale jsi neviditelná a můžeš strašit lidi.
Víš co? Nepoužijeme jen lektvar. Uděláme obřad.
- Rozlučku. - Ano!
Duchové milujou obřady. Proneseme zaříkadlo,
- zazpíváme a zatancujeme kolem portálu. - Prima. Co ještě?
Poslední přísada je…
Vlasy nepřítele ustřižené o půlnoci. Kde je vzít?
Oliváči!
Máma říká, abys pohnula zadkem a prostřela stůl, nebo si nepřej!
Když zhasneme, nebudeš chodit dolů, nebudeš si pořád chodit pro vodu.
Žádné přemety na posteli.
Žádné rentgenové brýle a mluvení s gumovým kuřetem.
A žádné otázky ohledně naší existence. Jasné?
Usnu za nanosekundu, tati.
- Učili jsme se o tom ve škole. - Uvěřím ti, až to uvidím.
Dobrou noc, Olivko.
Volám Čarodějku. Ozvi se, Kájo.
Běž spát, Olivo!
Myslím to vážně.
Tady Kája, rozumím. Tak jak, Medvědice?
Nastavila sis budík na naši noční operaci?
Tři budíky. Nezaspím.
- Rozumíš? - Potvrzuji.
Souhlas.
- Zavolej, až vyrazíš. - Dobře.
Kolik vlasů mám ustřihnout?
Podívám se.
- Píše se tu „pramen vlasů“. - Kolik to je?
Jen pár, aby si toho nevšimla.
Olivo, co se děje?
To jsem já!
- Co to děláš? - Co se děje?
Co to proboha děláš?
Nic nedělám! Jsem náměsíčná!
Zavolejte policii!
Je slizká! Sahala mi na hlavu!
Olivo, co tady děláš?
Je půlnoc!
Jsem pronásledovaná a ani nemám propíchnuté uši!
Zavolejte policii!
Policie se volat nebude.
Proč má Oliva mou podprsenku?
Ty!
Ven!
- Vysvětlím… - Nechci nic slyšet.
Jdi do svého pokoje!
- Jen… - A ta podprsenka?
Otočila jsem se a ona tam stála.
Měla masku a nůžky.
- Jdi spát. - Prosím.
Jak sem vešla? Bylo zamčeno.
- Dobře. - Spravím zámek.
Vím, co chceš říct. Její zámek spravím taky.
Měla na hlavě kuklu!
To snad ne.
Olivo, jsi tam?
Orel přistál.
Kočka je v pytli. Máslo potkalo marmeládu.
Cože? Chytili tě?
Mám ty vlasy.
Muškát, semínka.
Dobře.
„Vlas nepřítele. Kruh přátel pomaže portál v noční tmě.“
Počkat!
To jsem ještě neviděla. Musíme to udělat ve tmě.
- Zhasnu světlo. - V noci!
- V noční tmě. - V noci se sem nedostaneme.
Zamknou a hlídají to tu.
Nemůžeme to tam nalít teď?
Leo, je to jako věda.
Musíme být přesní, nebo dojde k pohromě.
Musíme vyzkoumat jiné možnosti vypuzení.
Vyzkoumat? A kde to chceš dělat?
Jde o ty duchy?
Nebojte, nic neprozradím.
Můžu se přidat?
Taky chci duchům pomoct.
TALISMANY A OKULTNÍ SÍLA
DĚJINY VÚDÚ
POSMRTNÝ ŽIVOT V EGYPTĚ
RITUÁLY Z ODLEHLÝCH KOUTŮ SVĚTA
Ahoj, Olivo. Vás taky zdravím.
- Co děláte? - Bádám.
Vy taky bádáte?
Já jo. Kája na mě má dobrý vliv.
Ty na ni máš taky moc dobrý vliv.
Kájo, chci se zeptat.
Podle toho letáku je dnes školní večer.
- Chceš tam jít? - Školní večer?
Večer!
- Tma. Jdeme na to. - Jo, budeme vypuzovat.
- Dovolte se vašich. Připravte se. - Máme přinést něco významného.
- Hlavně přijď. - Nashle!
- Leo, počkej!
Tak prima. Půjdeme.
Zdá se to překvapivě populární.
Kam jde Oliva?
Má za lubem něco nekalého.
Nepřístojného. Či dokonce…
Proskribovaného.
Půjde ti to skvěle. Dáš mi ten slovník?
- Ne. - Pusť, zlatíčko.
Půjde ti to skvěle.
- Přinesl jsem čokoládu. - Prima.
Ericu? Dusite?
Emma mi všechno řekla. Slíbil jsem, že to neprozradím.
Ale řekl jsem to Dusitovi.
Ale už mu to řekl Leo.
Máte, co jste měli přinést?
Co máte za lubem?
Jste zoufalci, jestli k tomu potřebujete Olivu.
Máš něco s vlasama? Na jedné straně jsou kratší.
Sejdeme se na záchodě, až zhasnou.
Ať vás nikdo nevidí.
ŠKOLA EMERSONA ELLIOTA
Dobrý večer. Nebo spíš konviviální večer?
- Můžu na záchod? - Teď ne.
Jako předsedkyně studentské rady na Elliotově škole,
kombinované instituce nižšího a středního stupně…
- Potřebuju! - Nechtělas vidět Nancy?
…na školním večeru!
Mami!
Teď ne.
…prozíravé učitele Elliotovy školy.
Uvítejme je frenetickým potleskem.
„Frenetický.“ To jsem jí poradil já.
Nancy pořád mlela.
Připraveni?
- Jo. - Ano.
Vypadáš skvěle.
Děkuju.
Než začneme, společně nabídneme naše obětiny.
Každý obětuje duchům
něco hluboce významného.
Jsi si jistá?
Její duch může s duchy žít jako mazlíček.
- Nevím, jestli to chci. - Jak jinak je dostaneme pod zem?
Duchové, přijměte tyto skromné dary!
Třída je zvláštní prostředí.
Učíme se od vašich dětí stejně jako se ony učí od nás.
Pro mě a mé kolegy je to potěšení. Děkuji.
Děkuji, slečno Aruba-Tateová.
Mám to privilegium, uvítat na pódiu paní ředitelku Nobleovou.
Naši skrupulózní, efektivní, a troufám si říci,
kvůli její vybrané obuvi,
proslule vybíravou hlavu školy.
Velmi vám děkuji,
slečno Aruba-Tateová, za vaše přemítání.
A nyní okamžik, na který všichni čekáme.
Začneme se zaříkadlem proti duchům.
Soustřeďte se na portál.
Dobře. Můžeme začít.
Duchové Školy Emersona Elliota!
Já to věděla!
Zase mluvíš o těch pitomých duchách.
Nemluvíme o nich. Zbavujeme se jich.
Posíláme je do hrobu, aby nikoho nestrašili.
Neboj se.
Duchové dlící v temnotách.
Přinesli jsme dary. Odejděte v pokoji!
Teď odříkáme posvátné zaříkadlo a zatancujeme v kruhu.
Opakujte po mně.
Odejdi, duchu. Nejsi tu vítán.
Odejdi, duchu. Nejsi tu vítán!
Už nás nestraš! Je čas zmizet!
Vzdělání je jako evoluce.
Když zaostanete, je po vás veta.
- Mým cílem v této škole… - Mám se na ně jít podívat?
Ne, věřím Káje. A Oliva je úžasná.
Nejspíš věděla, jak nesnesitelná ta přednáška bude,
a šla se učit do knihovny.
To se mi líbí.
Ale mám zkušenost, že když je klid, je potřeba se obávat.
…zajistíme, aby…
Pořád to páchne.
Zapůsobilo to zaříkadlo?
Mám mokré nohy.
Ano, odplyňte. Opusťte nás navždy!
Jste vypuzeni!
Duchové lezou ze záchodu! Jděte, duchové!
Dělají pěkný nepořádek.
Úspěch vyžaduje oběti na všech úrovních.
Identifikovala jsem 27 klíčových vzdělávacích okruhů,
jimž říkám Úsilím k úspěchu.
Začneme.
První okruh, sebeovládání.
- Podívám se do skříně. - Rychle, Ericu!
Však spěchám.
Pospěšte si!
- Z toho bude malér. - Pořádnej malér.
Vytrvalost.
Dělejte!
Kdo sem dal boty?
Hledej dál.
Dělejte!
Opakování.
Rychle!
Rychle, Olivo! Víc papíru!
Snaha.
Duchové pořád lezou ven!
Dost!
Nestůj tam.
Pragmatismus.
Vidím jen problém s odpadem.
Schopnost řešit problémy.
Zkusím zastavit vodu.
- Dobře. - Dobře.
Soustředění.
Dělej!
Odměna.
Asi jsem to zhoršila.
Týmová práce je devátý okruh.
Schopnost vyžadující trvale ukázněné chování.
Uvidíte, že naši žáci jsou především
dobře cvičení v sebeovládání.
Nevzala jsem si pláštěnku!
Musíme postavit zeď!
Čvachtá mi v ponožkách!
Omluvte mě na chvíli. Zdá se, že jsem potřeba jinde.
Co se děje?
- To je divné. - Nancy. Básničku!
Kam jde?
Během čekání na paní ředitelku
přečtu báseň, kterou jsem napsala na závěr.
Hodí se stejně dobře doprostřed programu.
„Kupředu ve světě, vy ve škole školení!
Život je hostina. Nebuďte pitomí.“
Pomoc, Vanesso!
Olivo…
„Učte se ze všech sil.
Správná volba je vaším cílem.
A váš hlas se rozezní vesmírem.“
Co se tady děje?
Ne!
- Olivo. - Olivo.
To ne!
Moje děťátka!
Moje poklady!
Škola je zachráněna!
Paní Nobleová se na vás zlobí.
Ne, je bez sebe vzteky.
Máma s tátou taky. Radí se, jak vás potrestají.
KÁJA 5062 - OLIVA 7280
Víme, že jste nechtěly školu vytopit,
ale to vás neomlouvá.
Přece víte, že do záchoda se nic nehází.
- Mrzí mě to. - Mě taky. Opravdu.
To víme, ale budete mít
týden domácího vězení.
- Spolu? - Byl by to nějaký trest?
Ne, budete ve svých pokojích psát omluvu paní Nobleové.
Upřímnou omluvu.
Nepočítá se, že jsme vypudily duchy?
Ne, ani trochu.
Celý týden?
To je věčnost.
Dáte nám ještě deset minut?
Prosím.
Můžeš Káju doprovodit.
Dáš si ještě kávu?
Ano, prosím. Byl to náročný večer.
Hned jsem u tebe, Kájo.
- To tedy bylo dobrodružství. - Neuvěřitelné.
Myslely, že budou potrestané spolu.
Ještě se chceš kamarádit?
Líbí se mi, jak se ovlivňujeme,
ale budeme mít pořád maléry.
Bylo mi s tebou úžasně. Jsi má nejlepší kamarádka.
Ty taky.
Odpřisáhneme si věčné přátelství.
Stvrdíme to krví.
Jo, tak to bude navěky.
Pojď se mnou.
Nancy, jdi do pokoje.
- Co probíráte? - Běž do svého pokoje.
Potřebujeme něco ostrého. Hřebík.
Ten je ostrý.
Krev přitahuje upíry.
Když to odpřisáhneme do té sklenice a zavřeme ji,
naše slova a sliby se smísí.
Navždy?
Zavařovačky uchovávají navždy.
Táta do nich dává hřebíky.
Připravena?
Kája a Oliva si dnes přísahají věčné přátelství.
Budeme sdílet všechna naše tajemství,
všechny sliby, trápení, tresty a taky všechno dobré.
Jako dobrodružství, výzvy a záhady.
Tuto posvátnou přísahu stvrzujeme…
Krkni!
- Bude těžké nesmět si zítra hrát. - A pozítří.
Budu ti psát každý den, každou hodinu.
Dobře.
Nejspíš nechci tolik číst.
Já vím.
Proto se budeme dívat z okna a domlouvat se vysílačkou.
Ahoj, Kájo!
Ahoj, Olivo!
Dobrou noc, Katrine.
Dobrou noc. A díky za kávu.
PODÍVEJTE SE NA DALŠÍ DOBRODRUŽSTVÍ KÁJI A OLIVY
V baletu jde o to, utancovat nepřátele k smrti!
Tak čau.
Vítejte v baletní škole Radost.
- Co to máš na sobě? - Kostým zlého knížete.
Nebudeme to platit, když toho necháš.
Prosím!
Na letošní představení přijde 300 lidí!
Vysměje se nám celá škola.
- Nesmíš přestat. - „Zaříkadlo na zapomínání.“
Balet si nebudeme ani pamatovat.
Vymaž minulost, zbav se trápení!
- Kájo! - Tys nás začarovala?
Měly bychom utéct.
Strašně ráda.
Kam půjdeme?
Mám pár dobrých nápadů. Ty ne?
Zasmradíš to tu.
Asi se tomu nevyhneme, Kájo.
Nevyhneme se tanci.
Pokračovat s čím?
Správně.
Žertuju.
Budou…
Vyháníme vás!
Je… Co?
Překlad titulků: Vít Bezdíček