Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
LEDEN
2. ledna 1991, Riga
Speciální jednotky sovětského ministerstva vnitra OMON
obsadily Dům tisku,
aby zabránily publikování periodik
podporujících nezávislost Lotyšska.
Napětí mezi SSSR
a nově vyhlášenými pobaltskými státy vrcholí.
Tak mi dokaž, že Bůh existuje. Nemůžeš?
-Můžu. Poslouchej mě pozorně. -Dobře. Vyslechnu tě.
Ale můžu ti říct jen ty znaky, kterým sám věřím.
Například to, že láska v obyčejném lidském světě existuje.
-To je nějaká mimořádná láska? -Ne. Láska má spoustu podob.
Může být vznešená i nízká.
Hloupá i velkolepá. Nejrůznější.
-A co vášnivá touha po lásce? -Touha po lásce?
A zároveň její odmítání. Trýzeň a víra.
Tak existuje láska?
Nejsem si jist, že láska dokazuje existenci Boha.
Ale možná že láska je Bůh.
Jazisi!
Omonovci útočej na Dům tisku. Poběž!
-Jako teď? -Ne, zejtra!
Hoď sebou. Vem kameru.
-Potřebuju tu VHSku... -Na tu se vykašli!
-Nemáš hotovou práci! -Tohle je mimořádka! Musíme točit.
-A co mně je do toho? -Jdi do hajzlu!
Jazisi! Co to má znamenat?
Jazisi, máš padáka!
Jazisi!
Ty vole, dej to pryč!
Dej to pryč!
Ty vole, jdi s tou kamerou do hajzlu! Dej to pryč!
My tu svou prací zase nastolíme pořádek.
Ne gestapácký pořádek, ale takový, jaký má být.
I kdyby k něčemu došlo, my vám neublížíme. Nebojte.
My si s pracovníky redakce a novináři normálně popovídáme.
Nikdo nestřílí ani nezabíjí...
-Nazdar. -Ahoj.
... není potřeba do toho zapojovat ozbrojené síly.
Co se ti stalo?
Hajzlové. Omonovci.
-Byl jsi u Domu tisku? -Jo. Natáčeli jsme tam.
Bolí to?
Tys tam byl? Teď jsem to slyšela v rádiu.
Podívej se, co komunisti udělali tvýmu synovi!
-Měls moji kameru? -Jo.
Že se nestydíš, pořád jsi ve straně.
-Strana s tím nemá nic společnýho. -To určitě!
Omonovce rozhodně nepodporuju!
Ale komunisti je sem přitáhli!
Čau.
Přišel ti další povolávák.
Jestli nepůjdeš na univerzitu, budeš muset do Sovětský armády.
Co když začne nějaká další válka? Další Afghánistán nebo tak něco?
To není tvůj problém.
Jsi můj syn, a to je můj problém.
A co filmování?
Otevřeli novou Filmovou akademii.
Kulturní akademii.
-Co kdyby ses tam šel podívat? -To nemá cenu. Je to hloupej sen.
Podle tebe nemá cenu nic.
A i kdybych tam šel, lotyšskej Bergman ze mě bude těžko.
-To záleží jen na tobě. -Nech toho!
-Takže nechceš dělat nic? -Chci! Půjdu na vojnu!
S tebou je to marný.
Nechci, aby ses šel nechat zabít do země,
jejíž název neumím ani vyslovit.
Co je? Skončil jsi v práci dřív?
Je ti jasný, že zůstávat ve straně je pitomost?
Dělám, co umím. Jasný?
Doufals, že tě díky tomu vezmou na filmovou školu v Moskvě,
ale pak jsi tam neodjel.
Tak proč ve straně zůstávat?
Do Moskvy jsem neodjel, protože ses narodil.
Pojď, jdeme!
Ty.
Já?
Ty!
Velryba,
kterou moře vyvrhlo na pobřeží.
Cože?
Velryba vyvržená na pobřeží.
Do toho!
Stačí.
Dobře, stačí.
Ivetko! Ukážeme vám, jak se dělá zvířecí improvizace.
Koťátko, co pije mlíko z hrnku.
Jo?
Sníš o tom, že budeš hrát Hamleta nebo Josefa,
-a přitom neumíš zahrát ani kotě. -Úchyle přiblblej.
No jo.
Umění není pro každýho.
Čau!
Nazdar.
Proč jsi tu velrybu šel dělat?
Tohle má bejt filmová škola,
a místo toho po nás chtěj senilní divadelní kousky.
Ale tys do toho šel.
Co to o tobě vypovídá?
Werner Herzog jednou hypnotizoval kuře.
Co to vypovídá o něm?
Pojď s náma.
Kašli na kočičku.
No to určitě.
Chtěl bych vidět, jak hraje Hamleta.
Ta tvoje velryba se mi líbila.
Anno!
Táta má taky volhu. Novější model.
Fakt jo?
Ale já tu mám hosty.
Dobře, přijedu tam.
Ahoj.
Ahoj, dceruško!
-Nevěděla jsem, že máte hosty. -Přidejte se k nám.
-Moje máma. -Zeps.
Lora.
-Můj otčím. -Jazis.
Dobrý večer.
-Musím jet do práce. -To je škoda. Večírek právě začal.
-Hezky se bavte. -Tak ahoj.
-Chovejte se tu jako doma. -Díky.
-Nedáte si něco k jídlu? -Padám hlady.
-Ahoj. -Ahoj.
Ahoj. Dobrou chuť!
-Nedáš si bubliny? -Jo.
Tak pojď.
Chci natáčet filmy.
Nic jinýho nechci. Buď budu filmařka, nebo umřu.
My jsme se Zepsem...
natočili, jak omonovci zaútočili na Dům tisku.
Vážně?
-Nevrhli se na vás? -Trochu.
Prostě jsem natáčel Dům tisku.
Najednou slyším přijíždět auto. Otočím se, a tam policejní auto.
Vystoupili tři chlapi se samopalama.
Natáčel jsem dál a šel směrem k nim.
Jeden z nich mi dal ránu do obličeje.
Tekla mi krev z nosu.
Další sprostě nadával a dal mi zbraň k hlavě.
To chci vidět.
A ještě mám jedno místo...
Kde?
Prázdný pobřeží...
Úplnej Tarkovskij, jen v Lotyšsku.
Nechceš mi to říct?
Chystám se začít natáčet.
Krása...
Zeps je děsný hovado. To tak prostě je.
Není to úplně jeho chyba. Lora umí bejt pěkně neodbytná.
A tvýmu otčímovi to nevadí?
To je děsnej hajzl.
Moje matka si na tyhle chlapy potrpí.
A kde máš tátu?
Ten se upil k smrti.
Co bych ti na to řekl...
Naši pijou oba. Babičku jsem střízlivou neviděl.
Máš hudbu z "Podivnější než ráj"? Kdes to sehnala?
To někde sehnal otčím. Je to můj oblíbenej film.
"Žena tě může vzít do jiného vesmíru."
Nerozumím.
"Ale někdy prostě odejde."
Jo...
Máš srandovní jméno.
To bylo tak...
Vesnickej farář
mi dal při křtu jméno Jazeps,
ale tátovi se to nelíbilo.
-Takže mi všichni říkaj Jazis. -Jazeps...
Jako Josef z Bible.
Ty jsi křtěnej?
Babička a máma to chtěly.
Ale tátovi to neřekly.
Je to komunista.
Můj otčím není komunista.
Ale je velký zvíře u tajný policie.
Podporuje hnutí za nezávislost.
U tajný policie je hodně zastánců nezávislosti.
Chceš si jít zaplavat?
Do bazénu?
Do moře.
Ciao, bambino.
Bál jsem se, že budeš mít dneska zavřeno.
-Lidi choděj pořád. -Máš něco novýho?
Nic pro tebe. Mám teď jen thrillery.
Tak si vezmu Jarmusche. "Podivnější než ráj".
Tohle? Už zase?
Podej mi "Podivnější než ráj". Nahraju ti to.
-Dabovaný? -Jasně.
Prostě mi ho půjč.
Tak jo, Jazisi. A kde máš toho Bergmana?
-Toho ti přinesu zejtra. -Tak musíš zaplatit za den navíc.
No tak, Patriksi! Stejně si ho nikdo nepůjčuje.
Tady jde o princip, Jazisi.
Přines mi Bergmana, a já ti půjčím Jarmusche.
-Vrať mi to cigáro. -Jdi do hajzlu!
Buď potichu, jo?
Dobrý večer, Lotyšsko!
Nekoupil jsem kondom.
Tak ho včas vytáhneš.
-Jo? -Pokud se ti teda postaví.
To je celý?
Vytáhnul jsem ho včas.
-Jseš si jistej? -Jo, jo.
Tady to je.
To je západní propaganda. Sloužit v armádě není na škodu.
-Udělá to z něj chlapa. -Jako z tebe?
Tady!
Vrchol tvojí komunistický kariéry je prodej kafemlejnků.
Daj ti za to metál.
Nemohli byste se oba přes to trauma s kafemlejnkama přenýst?
Ty se oblíkej. Jdeme za doktorem Osvaldsem.
Táta nás tam hodí.
-Snaž se vypadat co nejzoufalejc. -To nebude problém!
Strašně rád se dívám na moře.
Snažím se zahlídnout jeho konec.
Natáhni ruce.
Zavři oči.
A teď si ukazováčkama sáhni na nos.
Oběma?
Ano. Nejdřív pravým a pak levým.
Jak se má táta?
Normálně.
Je ještě pořád ve straně?
Bude to naše hnutí odporu.
Vysekáme tě z toho.
Máš deprese.
Poslyš, Osvaldsi,
teď volali z Pobaltské vojenské správy.
Nikdo z našich kluků prý není schopen služby.
Co je tomuhle?
Osvaldsi, odpověz mi!
Tenhle mladík...
... je naprosto v pořádku.
Promiň.
Jazisi!
-Dobré odpoledne. -Dobrý den.
Nech toho, jo?
Ne, ne, Anno, ne.
-Dobrý den. -Dobrý den.
Biruta, Anna. Anna, Biruta.
Anno, pojď.
-Tak ty jsi Anna? -Ano.
-Moc mě těší. -Mě taky.
-To je krásnej kožich. Co to je? -Ten jsem vzala mámě.
-Ne, já myslela, co je to za zvíře? -Myslím, že vydra.
Tak co vy dva?
Máme na venkově tetu Anna.
Podrž to.
Tohle je super na boky.
Vidíš?
Skončilo by to v poušti.
Nebo v lomu.
A pak by přišla smrt v plynový masce.
Já smrt viděl. Plynovou masku neměla.
Tys viděl smrt?
Jo. U babičky na statku.
Při zabijačce.
Plynová maska je klišé.
No jasně, že s ním souhlasíš, když s ním spíš.
Když to musíš vědět, tak jsme se ani nelíbali.
Tak na co čekáte?
Šup!
Víte co? Mám děsnej hlad.
Co se to tu děje? Zavolám policii!
-Ahoj, mami. -Dobrý den.
Vítám tě tady! Vítám tě tu!
-Dobrý den. -Dobrý den.
Ahoj, babi!
Vnoučku můj! Málem jsem tě nepoznala.
Tys tak vyrostl!
Jsme ve tmě. Každý si musí najít to svoje.
Je nás hodně.
Cítím, že v to vkládá naděje celý svět. I ty.
Podnieks je fakt třída.
Taky bych chtěla točit takový filmy.
Poslouchejte! Co se s ním sejít?
Jak to chceš zařídit?
Zavoláme mu, ať nám řekne, co si o naší práci myslí.
Anna má pocit, že tomu něco chybí, tak zavolá Jurisi Podnieksovi.
Tady to je.
Ne, díky.
To já jsem vám volala.
Dáme si cigaretu.
Co pro vás znamená ta modrá?
Je to naděje?
Svoboda?
Modrý džíny.
Džíny?
Jasně.
Modrý džíny taky znamenaj naději.
Když točíš takovejhle materiál,
musíš k tomu jít co nejblíž.
Jinak to jen pozoruješ z dálky.
Musíš do toho diváka vtáhnout, aby nemohl zůstat lhostejnej.
Co ještě máte?
Dej tam tu druhou.
Jak dlouho se na tu scenérii budeme dívat?
Něco se musí stát.
Někdo se musí objevit.
Nic tomu nechybí. Všechno tam je.
Vážně?
Možná v tvojí hlavě.
Ale ještě to musíš dostat na obrazovku.
Díky.
Další.
Dej tam to moje.
Jurisovi se líbil ten můj klip.
Shání asistentku.
Nabídl mi práci.
Budeš s ním pracovat?
Jo, v jeho studiu.
Gratuluju.
Na Annu!
Anno, nezapomeň na nás, obyčejný smrtelníky.
Pořád jsme lidský bytosti.
-Měj s náma slitování! -Budu jen asistentka.
I Fassbinder začínal jako asistent.
-A umřel na předávkování. -Tomu se pokusím vyhnout.
Až budu světoznámá kultovní režisérka.
Velrybo! Co se stalo?
Jsem unavenej.
Nech toho. Co se stalo?
Přemejšlím tady...
Proč si vybral tebe?
Promiň, že si nevybral tebe. Promiň, že se štěstí usmálo na mě.
-Víš, že je to můj sen. -Jako ty tvoje pitomý videoklipy?
Jazisi!
Dej si něco k jídlu.
Polívka je na plotně. Je ještě teplá.
-Ty tam nejdeš. -Ale jdu.
NEDÁM SYNA DO SOVĚTSKÉ ARMÁDY
Nevíme, čím to skončí.
-Proč bys na tu demonstraci chodil? -Nesekýruj mě pořád.
Ty máš svoji demonstraci, a já svoji.
Na Vilnius jedou tanky, a ty jsi pořád člen Interfrontu.
Jazisi?
Tahle rodina mě pořád překvapuje.
To včera ani nebyl venku?
A předevčírem taky ne.
-A co ti řekl? -Nic. Nemluví se mnou.
-Tak ahoj. -Ahoj.
Anno!
-Ahoj. -Dobrý den. Je Anna doma?
Odjela ráno do Vilniusu. S tím slavným režisérem.
Do Vilniusu?
Jo, promítaj tam jeho film.
Co tady děláš?
Chtěl jsem se ti omluvit. Choval jsem se jako blbec.
Jo.
-Anno? -Jo, hned přijdu.
Počkáme na tebe v autě.
-Oni na tebe počkaj? -Jo, pracuju.
-Jedeme na Jurisovu projekci. -Se všema těma kamerama?
-Proč jsi sem přijel? -Už jsem ti to řekl. Omluvit se.
Jen ses chtěl ujistit, že s Jurisem nešukám.
Co? Co to meleš za nesmysly?
Neměl jsi sem jezdit.
Jsem tady, protože je to pro mě důležitý.
A ty se tu zjevíš jak paranoidní milenec.
-Jen jsem... -Chceš něco říct?
Děláš blázna ze mě i ze sebe.
-Anno. -Jo.
Prostě jeď domů!
Fašisti! Fašisti!
Styďte se!
Litva! Litva!
Umřelo tam třináct lidí.
To jsou Podnieksovy záběry.
Mimochodem: Ahoj! Kde jsi byl?
... občané SSSR na to říkají:
"Události v Litvě jsou tragédií pro celý sovětský lid."
V Litvě jsou první oběti. Třináct lidí zemřelo.
144 lidí je zraněných, z toho 100 těžce.
Od pondělka 14. ledna je v Litvě generální stávka...
No tak, mami. Jsem naživu.
Anna umřela.
Cože?
Ta naše teta.
Vůbec se nedostaneme z Rigy.
-Interfrontu se to nelíbí, co? -Co?
Myslím kvůli tetině pohřbu.
Nechci tam přijet pozdě.
Pro své velké slitování zahlaď moje nevěrnosti
Smiluj se nad námi, hříšníky, Bože
Smiluj se nad námi, hříšníky
Sláva Otci i Synu
I Duchu svatému
Smiluj se nad námi, hříšníky, Bože
Smiluj se nad námi, hříšníky
Noc, než ses narodil, jsem měla zvláštní sen.
Druhého dne ráno mi zavolal tvůj táta.
"Biruta porodila chlapečka."
Na to jsem úplně zapomněla.
Věděla jsem, že nebude jen tak obyčejný.
Představ si, že Jazeps chce natáčet filmy.
Pořád s sebou tahá tátovu starou kameru.
-Nech toho. -A proč?
Dokonce se setkal s Podnieksem.
Jazepsi, prozraď nám jednu věc. Máš v Rize dívku?
-Ne, nemám. -No tak. Řekni jim to.
-Jmenuje se Anna. -Anna? Jako naše teta.
Smiluj se nad námi, hříšníky, Bože
Babi?
Co jsi viděla?
Kde?
V tom snu.
Spi, chlapečku, spi.
Zítra nás čeká těžký den.
Všemohoucí a věčný Bože
Milosrdný a spravedlivý Otče
Smiluj se nad duší
Kterou jsi nyní povolal k sobě
Pevně věříme, že naše budoucí armáda je silná.
Členové pořádkových sil neustoupí těmto demokratickým výzvám.
Naopak, zůstanou věrní své přísaze
a pravým zájmům pobaltských sovětských republik.
Tak se podíváme, co tu máme.
To je zázrak.
Psychicky zdravej a mladej
a přišel k odvodu dobrovolně.
Jsem rád, žes přišel.
Jsi hajzl, co kašle na kamarády.
Kde je Anna?
To bylo rychlý.
-Ser na ni. -Přesně, ser na ni.
Ser na ni i na její matku!
-Špatná zpráva. Povolali mě. -Do ruský armády?
-Máme vlastní armádu na barikádách. -A k čemu to je?
-Jdeme taky? -S tím davem?
Idiote.
Dej nám cigáro.
Jestli jsi dal kopačky ty jí, dáme si šampus,
a jestli ona tobě, tak koňak.
Podívej se, co tu máme. Starou dobrou zelenou.
To mě poser!
-Stará dobrá zelená. -Kamarádka zelená!
Ciao, bambino! Tak na zdraví!
Šup tam s tím.
To je nechutný, to se musí zapít.
Dej mi trochu.
Ve třech dáme ještě jednu.
Zasraný Rusáci.
-Myslíš, že to tímhle skončí? -Zase nás pošlou na Sibiř.
Gorby je holt demokrat...
Pobaltský státy nepustěj.
-Tanky nepošlou. -Kdo ví?
Hlavně aby nezdražila vodka.
Kopytem tam, kopytem sem!
-Počkej! -Jak se jmenuje ta česká režisérka?
-Věra Chytilová. -No jasně! To je film o nás.
-Ale my neumřeme. -Jak to skončilo?
Na to si připijem!
Naši chlapi umíraj, a tenhle se dal k armádě.
Je to magor! Chce se dát k omonovcům.
Onanista od omonu.
Vždyť jako voják vůbec nevypadá.
-Máš holicí strojek? -V koupelně.
Na vojně ti tu hlavu stejně oholej.
Tady to dělat nebudu.
Nebuď srab. Budeš mít první armádní zkušenost.
Počkejte! Mám tu kameru! Natočíme to.
Jdeme na to!
Jako v tom Kubrickově filmu "Olověná vesta".
-Jo! -Pojďte do mýho pokoje.
Kde je Patriks?
Jsme tak mladý.
-Co jí je? -Ona brečí pořád.
-Kde je Patriks? -Šel do stánku.
-Dobré ráno. -Dobré jitro.
Na barikády?
Ano, nosím chlapům trochu jídla.
-Nebojíte se? -Ne. Čekala jsem na to 50 let.
Mám vnuka asi v tvým věku.
Radši umřu, než aby sloužil v ruský armádě.
Byly tam dvě policejní auta, žlutý s modrejma pruhama.
Vyskákalo z nich osm nebo devět chlapů.
Měli černý barety a maskáčový bundy.
Začali střílet do vzduchu.
Dva řidiče náklaďáků brutálně vytáhli ven a zbili.
Promiň.
Řekni Patriksovi, že jsem si vzal kameru.
SSSR - SVAZOVÁ SMLOUVA
-Prosím, lívance, dejte si. -Děkuju.
-Dejte si. -Je dobře, že jsme v tom spolu.
Schovej tu kameru. Musíme zatarasit ulici.
Zacouvej co nejvíc dozadu. Ukážu ti.
Uhni mi!
Pojeď!
Jeď podél týhle strany.
-Takhle ne! -Musí to jít proti sobě jako parkety!
Běž odtamtud! Běž jinam! Hej!
Stop!
Tak jsme to dělali v Kábulu.
Párkrát jsem to viděl.
Budu tady takhle stát.
Vem je a pomoz mi je odnýst nahoru.
Nevykopávejte je tady u budovy Nejvyššího sovětu.
Ten jde se mnou.
Ozbrojené síly jsou proti nám.
Budou poslouchat rozkazy.
Musíme zajistit fungování Nejvyššího sovětu tak dlouho,
jak to jen půjde.
Proto jsme vytvořili Obranný výbor.
To je dobrý. Polož to sem.
-Zdar! -Dobrý den.
Zdravím.
Zdar! Máte tu pěkně teplo...
-Co tady dělá? -Je to můj odborník.
-Na schůzi Obrannýho výboru? -Ano.
Na co čekáme?
-Vy jste Annin otčím? Jak se má? -Nevím. Nepodává mi hlášení.
Co tady ještě děláte?
CHCEME ŽÍT V NEZÁVISLÉM LOTYŠSKU
RUDÁ ARMÁDO, JDI DOMŮ!
SVOBODU PRO POBALTÍ
Nebyli schopni zahájit konstruktivní jednání.
Mluvčími, kteří vládě a parlamentu
předložili ultimáta,
byli tajemník Komunistické strany Potreki
a představitel Pobaltské vojenské správy Kuzmin.
Pan Gorbunovs prohlásil, že si vyslechli názory všech stran...
Jdeme.
Hej, filmaři!
Nepotřebuješ někde přespat?
Co to s tebou je?
Ty vole!
No nic.
-Čau. -Čau.
Natáčíš?
Jen si to zaznamenávám.
Už žádnej Tarkovskij.
Doufám, že to není kvůli mně.
To ne.
Došlo mi, že to byly jen hloupý sny.
Předstíral jsem, že jsem někdo, kdo nejsem.
Fakt? Bylo to všechno jen jako?
I my?
Jo.
Je mi líto, že to tak vidíš.
Mně se po tobě stejská.
Tak jo...
Už musím jít.
Vykopla mě z ložnice.
S nepřítelem ložnici nesdílím.
Ne, děkuju.
Je to výborný!
Já to nechápu.
Co?
Jak můžeš pořád zůstávat ve straně? Po tom, co se stalo ve Vilniusu?
Po tom, co se děje tady?
Jak to pořád můžeš podporovat?
Já to nepodporuju.
Tak ze strany vystup!
To nemůžu.
Proč ne?
Přece nemůžu dát mámě za pravdu.
Čaj?
Dveře autobusu jsou otevřený.
Pojď domů.
Mami, mám vás obou plný zuby.
Žiju v Lotyšsku dlouho, s rodinou. Pocházím z Běloruska. Jsem s vámi.
A jak to vypadá ve vaší vlasti?
V Bělorusku se zatím nic takového neděje.
-Děkuju. -Prosím.
Takže jsi s náma?
Barikády splnily svůj účel.
Teď by se měly postupně rozebrat.
Běžte všichni domů!
Co myslí tím, že máme jít domů?
-A proč jsme tu teda byli? -Měli by bejt na naší straně!
Ale když to chtěj...
Já to nechápu. Proč jsme sem teda chodili?
-Počkej! Ty odjíždíš? -Jo, je po všem.
Není po všem! Děláš si srandu?
Vem si svoje věci.
-Jsi v pořádku? -To teda nejsem.
My nikam nejdeme!
Zůstaneme tu.
My nikam nejdeme!
Musíme jít všichni domů.
Nikdy nezjistím, kdo jsem.
Útočej na ministerstvo vnitra!
Odjeďte z Lotyšska! Jeďte do prdele!
Pomoc! Máme tu raněnýho.
Dej mi ruku.
Sanitka!
Tamhle je sanitka!
Já pojedu s váma!
Věnováno všem filmařům,
kteří zemřeli při dokumentování našich dějin.
České titulky Veronika Sysalová Iyuno 2023