Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
SIJEČANJ
2. SIJEČNJA 1991., RIGA
SPECIJALNA POLICIJA OMON
MUP-a SSSR-a ZAUZELA JE PRESS HOUSE
DA SPRIJEČI OBJAVU NOVINA
KOJE PODUPIRU LATVIJSKU NEOVISNOST.
NAPETOST IZMEÐU SSSR-a
I NOVOPROGLAŠENIH BALTIČKIH ZEMALJA JE NA VRHUNCU.
Dokaži da Bog postoji. Možeš li?
Mogu, no pažljivo slušaj. Dobro, poslušat ću te.
Mogu pokazati znakove u koje vjerujem.
Primjerice, da ljubav postoji na ovom svijetu.
Posebna vrsta ljubavi? Ne. Ljubav ima mnoge oblike.
Može biti i plemenita i prizemna.
Nezgodna i maestralna. Ima više oblika.
A žudnja za ljubavi? Žudnja za ljubavi?
Ujedno je poricanje, muka i vjera.
Postoji li ljubav?
Nisam siguran dokazuje li ljubav postojanje Boga.
Možda Bog jest ljubav.
Jazis!
OMON napada Press House. Idemo!
- Sad? - Ne, sutra!
Kreni, ponesi kameru.
Trebam tu vrpcu... -Zaboravi tu vražju vrpcu!
Nisi dovršio posao! Ovo je hitno, moramo to snimiti!
-Da prenosim to? -Goni se.
Jazise! Što je to bilo?
Jazise, otpušten si!
Jazise!
Hej, ti! Makni to.
Rekoh da makneš to!
Kretenu, makni kameru! Makni je!
Vratit ćemo red.
Ne na gestapovski način, već potreban red stvari.
Dogodi li se išta, nećemo vam nauditi. Ne brinite.
Sve smo mirno riješili zajedno s novinarima.
Nitko ne puca ni ne ubija ikoga.
-Hej. -Bok.
Nema potrebe za vojnim snagama.
Što se zbilo?
Gadovi iz OMON-a.
-Bio si u Press Houseu? -Da, snimali smo.
Boli li te?
Bio si ondje? Čula sam na radiju.
Gle što su tvoji komunisti učinili našem sinu!
-Imao si moju kameru? -Da.
Srami se što si još član Partije.
-Partija nema ništa s ovime. -Da, naravno.
Ne podržavam OMON!
Tvoji su ih komunisti doveli.
Bok.
Još jedan poziv za novačenje.
Ne upišeš li studij, unovačit će te u sovjetsku vojsku.
Što ako izbije rat? Novi Afganistan ili nešto slično?
Nije tvoj problem.
Moj si sin, to jest moj problem.
Što s onim kinom?
Otvorili su novu filmsku akademiju.
Akademiju kulture.
-Zašto se ne raspitaš? -Nema smisla, to je šašav san.
Tebi je sve besmisleno.
Što i ako upišem? Neću postati latvijski Bergman.
- Ovisi o tebi. - Prestani.
-Znači, nećeš ništa? -Hoću! Odslužit ću vojni rok.
Nema svrhe razgovarati s tobom.
Ne želim da stradaš u zemlji
čiji naziv ne mogu ni izgovoriti.
Što je s tobom? Ranije si završio posao?
Shvaćaš li da je glupo ostati u Partiji?
Činim što mogu, dobro?
Mislio si da će ti pomoći pri upisu akademije,
a na kraju nisi otišao!
Koja je onda svrha zvati se komunistom?
Nisam otišao jer si se ti rodio.
Hajde, idemo!
Ti.
Ja?
Ti!
Kit...
Nasukan na plaži.
Što?
Kit nasukan na plaži.
Hajde.
Dosta.
Dobro, dosta.
Iveta, draga! Pokazat ćemo ti kako oponašati životinje.
Mače pije mlijeko iz šalice.
Dobro?
Sanjaš o interpretaciji Hamleta ili Josipa,
a ne znaš oponašati mačkicu. -Glupi pervertit.
Istina.
Umjetnost nije za svakog.
Hej, ti!
Bok.
Zašto si oponašao kita?
Ovo je filmska akademija,
no tjeraju nas na glupe kazališne trikove.
I ipak si pristao na to.
Što to govori o tebi?
Werner Herzog je hipnotizirao kokoš. Što to govori o njemu?
Hajde s nama.
Jebeš tu mačkicu.
Nadaj se.
Zanima me njezin Hamlet.
Svidio mi se tvoj kit.
Anna!
Moj tata isto ima "Volgu", noviji model.
Zaista?
Imam goste.
Dobro, ondje sam.
Bok.
Moja draga kći!
-Nisam znala za goste. -Pridruži nam se.
-Moja mama. -Zeps.
Lora.
-Moj očuh. -Jazis.
Dobra večer.
-Moram na posao. -Šteta! Zabava je tek počela.
-Uživajte u večeri. -Bok, dušo.
-Molim te, udomaći se. -Hvala.
-Bi li pojeo štogod? -Gladan sam.
-Hej! -Bok!
Bok! Dobar tek!
-Želiš li pjenušca? -Da.
Dođi.
Želim snimiti film.
Ne želim ništa drugo. Ili ću snimati ili umrijeti.
Zeps i ja...
Snimili smo napad OMON-a na Press House.
Ozbiljno?
-Jeste li snimili išta? -Nešto malo.
Zapravo, snimao sam Press House.
Začuo sam auto. Okrenuo sam se, a ono policijski auto.
Izašla su trojica sa strojnicama.
Nastavio sam snimati, počeo im prilaziti.
Jedan me udario u lice.
Raskrvario mi je nos. Drugi mi je prislonio oružje o glavu.
Želim to vidjeti.
Postoji mjesto...
Gdje?
Prazna obala...
Kao Tarkovski, ali u Latviji.
Ne želiš mi reći?
Uskoro počinjem snimati.
Krasno...
Zeps je jednostavno kujin sin.
Nije on kriv, Lora zna biti uporna.
Tvoj očuh nema ništa protiv?
On je veliki gad.
Moja mama voli takve tipove.
Gdje ti je otac?
Nasmrt se propio.
Što da ti kažem...
Oba moja roditelja piju. Baku nikad nisam vidio trijeznu.
Glazba iz "Čudnije od raja"? Odakle ti?
Od očuha. Iz moje omiljene epizode.
"Žena te može odvesti u drugi svemir."
Ne razumijem.
"No katkad... Samo ode."
Da...
Imaš smiješno ime.
To se zbilo ovako.
Seoski svećenik...
Krstio me Jazeps.
No tati se nije svidjelo.
Zato me svi zovu Jazis. -Jazeps...
Kao biblijski Josip.
Kršten si?
Baka i mama su to htjele.
No tajile su pred tatom.
On je komunist.
Moj očuh nije komunist.
No velika je riba u KGB-u.
Podupire pokret za neovisnost.
Puno je takvih u KGB-u.
Idemo plivati?
U bazenu?
U moru.
Bok, mali!
Mislio sam da si zatvorio.
-Ljudi stalno stižu. -Novosti?
Za tebe ne, samo trileri.
Može Jarmuschov "Čudnije od raja".
Opet "Raj"?
Daj mi "Raj"! Kopirat ću ti ga.
-Sinkroniziran? -Naravno.
Daj mi ga.
Dobro, Jazis... Gdje je Bergman?
-Donijet ću ga sutra. -Platit ćeš zakasninu.
Patriks, daj! Nitko ga ne posuđuje.
Stvar principa.
Vrati Bergmana, dam ti Jarmuscha.
-Daj mi cigaretu. -Odjebi.
Budi tiho, dobro?
Dobra večer, Latvijo!
Nisam kupio kondom.
Samo ga izvadi.
-Zaista? -Ako ti se uopće digne...
To je to?
Izvadio sam na vrijeme.
-Siguran si? -Da.
Evo ga.
Propaganda Zapada. Dobro je služiti u sovjetskoj vojsci.
-Napravit će čovjeka od njega. -Poput tebe.
Evo!
Vrhunac tvoje karijere komunista, prodaješ mlince za kavu.
Za to ćeš dobiti medalju.
Možete li više prijeći preko te traume?
Odjeni se, idemo doktoru Osvaldu.
Tata će nas odvesti.
-Izgledaj što jadnije možeš. -To mogu.
Volim gledati more.
Pogledom tražim drugu stranu.
Ispruži ruke.
Sklopi oči.
Dotakni nos kažiprstima.
S oba?
Da, prvo desnim. Zatim lijevim.
Kako je tata?
Dobro je.
Još je komunist?
Smatrajmo ovo našim pokretom otpora.
Izvući ćemo te.
Depresivan si.
Pa, Osvalde...
Zvali su me iz Baltičke vojne oblasti.
Svi naši dečki nisu sposobni služiti.
Što mu nedostaje?
Osvalde, odgovori mi!
Ovaj je mladić...
Posve sposoban.
Oprosti.
Jazise!
-Dobar dan. -Bok.
Ne započinji, dobro?
Ne, ne, Anna...
-Pozdrav. -Bok.
Biruta, Anna. Anna, Biruta.
Anna, dođi ovamo.
-Dakle, ti si Anna. -Da.
-Drago mi je. -I meni.
-Krasan kaput. Od čega? -Uzela sam ga mami.
-Mislim, od koje životinje? -Od vidre, mislim.
"Vežeš mi ruke Kad plešem preko ulice"
"Tvoj mi pogled ruši hramove"
"Ne podiže zidove samo vrijeme"
"Govoriš mi koji stijeg da nosim"
"Tvoji slogani odzvanjaju mi glavom"
"Ne podiže zidove samo vrijeme"
Kako si?
Imamo tetku Annu sa sela.
Uzmi ovo.
Sjajna vježba za kukove.
Vidiš?
Završit će u pustinji.
Ili u rudniku.
Zatim stiže smrt s gas-maskom.
-Vidio sam smrt, nema masku. -Vidio si smrt?
Da, na bakinoj farmi.
Tijekom svinjokolje.
Ta je maska klišej.
-Naravno, slažeš se s njime. -Spavaš s njime.
Ako te baš zanima, nismo se ni poljubili.
Pa što čekate?
Hajde!
-Hajde! -Znaš što? Gladna sam.
Što se zbiva? Zovem murju!
-Bok, mama. -Dobar dan.
Hej, zdravo!
-Dobar dan. -Dobar dan!
Bok, bako!
Dragi unuče! Nisam te prepoznala. Narastao si!
U mraku smo. Svatko mora tražiti što mu pripada.
Ima nas mnogo.
Osjećam da se cijeli svijet tome nada. Čak i ti.
Podnieks je pravi.
Htjela bih snimati takve filmove.
Možemo ga upoznati u zatvoru.
Kako je to moguće?
Nazovimo ga i pitajmo za mišljenje o našem radu.
Anna misli da nešto nedostaje i samo bi nazvala Jurisa Podnieksa.
Eto ga!
Ne, hvala.
Ja sam te nazvala.
Zapalimo cigaretu.
Što ti predstavlja plava boja?
Nadu?
Slobodu?
Traperice.
Traperice?
Naravno.
One također nude nadu.
Za ovakve snimke
morate se što više približiti događaju.
Inače samo promatrate izdaleka.
Gledatelj mora biti tako blizu da mu ne bude svejedno.
Što još imate?
Pokreni drugu.
Koliko ćemo gledati ovaj pejzaž?
Nešto se mora zbiti.
Netko se mora pojaviti.
Ništa ne nedostaje, sve je tu.
Zaista?
Možda u tvojoj glavi.
Prenesi to na ekran.
Hvala.
Iduća.
Pokreni moju.
Svidio mu se moj spot.
Traži asistenticu.
Ponudio mi je posao.
Radit ćeš s njime?
Da, u njegovu studiju.
Čestitam.
U Annino ime!
Ne zaboravi nas smrtnike. I dalje smo ljudska bića.
-Smiluj nam se! -Bit ću samo asistentica.
Fassbinder je isto tako počeo.
-I predozirao se. -Neću tim putem.
Kad postanem svjetski poznata redateljica.
Kite! Što se zbilo?
Umorio sam se.
Nemoj se šaliti. Što je?
Razmišljam...
Zašto je odabrao tebe?
Žao mi je što nije odabrao tebe. Žao mi je što mi se dogodilo nešto dobro.
-To je moj san. -Kao tvoji glupi spotovi?
Jazise!
Pojedi nešto.
Juha je na štednjaku, još je topla.
-Ne ideš. -Idem.
NE DAJEM SINA SOVJETSKOJ VOJSCI
Ne znamo kako će završiti.
-Zašto ideš na taj skup? -Prestani me gnjaviti.
Ti imaš svoje prosvjede, ja svoje.
Tenkovi su pred Vilniusom, a ti si još u Interfrontu.
Jazise?
Ova me obitelj stalno iznenađuje.
Jučer nije ni izašao?
Ni prekjučer.
-Što ti je rekao? -Ništa. Ne razgovara sa mnom.
-Dobro, bok. -Bok.
Anna!
-Bok! -Dobar dan. Je li Anna kod kuće?
Jutros je otišla u Vilnius s onim slavnim redateljem.
U Vilnius?
Da, ondje snimaju film.
"Tramvaji i autobusi potiho voze"
"Depresivno lišće pada u tišini"
"Plešem za novac u tišini"
"Plešem... U tišini"
"Bijele plahte u mraku, pogled mi je hladan"
"Ruke su mi hladne, kao i usne, kao i ja"
"Molim te, ne idi, ne odlazi"
"Ne idi, ne odlazi, ne idi"
Što radiš ovdje?
Htio sam se ispričati. Ponio sam se kao idiot.
Jesi.
-Anna? -Stižem.
Čekamo te u autu.
-Čekaju te? -Da, radim.
-Idemo na projekciju Jurisova filma. -S kamerama?
-Zašto si došao? -Rekoh ti, da se ispričam.
Htio si se uvjeriti da se ne ševim s Jurisom.
Što? O čemu ti to?
Nisi trebao doći.
Tu sam jer mi je ovo važno.
Pojavio si se kao paranoični ljubavnik.
-Samo sam... -Znaš što?
Praviš budale od nas oboje.
-Anna. -Da!
Idi kući!
Fašisti, fašisti!
Sramite se!
Litva, Litva!
Poginulo je 13 ljudi.
Ovo su Podniekove snimke.
Usput, bok! Gdje si bio?
...upućen je apel građanima SSSR-a:
"Događaji u Litvi tragedija su za sve sovjetske narode".
Prve žrtve u Litvi, stradalo je 13 ljudi.
Ranjeno je 144 ljudi, od čega 100 teško.
Od ponedjeljka, 14. siječnja, u Litvi je na snazi opći štrajk.
Daj, mama. Živ sam.
Anna je umrla.
Što?
Naša tetka.
Nikad nećemo izaći iz Rige.
-Ovo se Interfrontu ne sviđa, zar ne? -Što?
Mislim na sprovod tvoje tetke.
Ne želim zakasniti.
Otpusti nam duge naše,
Gospode, smiluj nam se.
Smiluj se nama grješnicima,
U ime Oca, Sina
i Duha Svetoga.
Gospode, smiluj nam se.
Smiluj se nama grješnicima.
Sanjala sam nešto neobično noć prije tvojeg rođenja.
Tvoj me otac nazvao sljedeće jutro.
"Biruta je rodila dječaka."
Zaboravila sam to.
Znala sam da će biti poseban, znaš?
Jazeps želi snimati filmove.
Posvuda sa sobom nosi tatinu staru kameru.
-Prestani. -Što?
Čak se susreo s Podniekom.
Jazepe, da nemaš curu u Rigi?
-Nemam. -Hajde, reci im.
-Zove se Anna. -Kao tvoja tetka.
Gospode, smiluj nam se...
Bako?
Što si vidjela?
Gdje?
U onom snu.
Spavaj, sinko.
Sutra je naporan dan.
Gospode, dozivam Te,
Čuj me i spasi me,
Dobri Isuse, posveti je,
Posveti nju, dragu pokojnicu...
Vjerujemo da je naša buduća vojska snažna.
Snage reda neće slušati demokratske apele.
Ostat će vjerni svojoj dužnosti
i interesima baltičkih republika SSSR-a.
Da vidimo što imamo.
Ovo je pravo čudo.
Mladić bez psihičkih problema.
Svojevoljno je došao na regrutaciju.
Drago mi je.
Ti si kujin sin koji ignorira prijatelje.
Gdje je Anna?
To je bilo brzo.
-Jebeš to. -Slažem se.
Jebeš nju i njenu mamu!
-Loše vijesti, unovačen sam. -U rusku vojsku?
-Imamo svoju vojsku na barikadama. -U čemu je poanta?
-Idemo? -S gomilom?
Idiote.
Daj mi cigaretu.
Ako si je napucao, kupujemo pjenušac. Ako je ona tebe, onda konjak.
Gle što imamo, zeleni "Tarhun".
Ajme! Jesi li vidio?
Dobar, stari "Tarhun". Moj prijatelj.
Bok, mali, pardon. Kucnimo se!
Uzdravlje!
Odvratno! Isperimo to.
Daj mi malo!
Tri su komplet.
Jebeni Rusi.
-I to je to? -Opet će nas poslati u Sibir.
Gorbi je takav demokrat...
Neće samo tako pustiti Baltik.
-Neće poslati tenkove. -Tko zna?
Nadajmo se da votka neće poskupjeti.
Po lojtrici gor, po lojtrici dol...
-Stanite! -Kako se zove ona češka redateljica?
-Věra Chytilová. -Tako je. To je film o nama.
-No mi nećemo umrijeti. -Kako završava film?
Kucnimo se!
Naši dečki stradavaju, no ovaj se pridružio neprijateljskoj vojsci.
On je lud, želi biti član OMON-a.
Drkadžija iz OMON-a.
Ni ne izgleda kao vojnik.
-Imaš li žilet? -U kupaonici.
Ionako će ti u vojsci obrijati glavu.
Neću to učiniti ovdje.
Ne budi kukavica. To ti je prvo vojničko iskustvo.
Čekajte! Imam kameru, snimimo to!
Hajde!
Kao u Kubrickovom filmu o metalnoj jakni.
-Da! -Idemo u moju sobu.
"Stisni se uz mene ako želiš biti slobodan"
"Sloboda je ropstvo, čak i ako ne može biti"
"Pomozi mi naći slobodu u uzništvu"
"Pomozi mi obojiti svijet bez poznavanja boja"
"Poslušaj me, nemoj ništa reći"
"Dobro me pogledaj sklopljenih očiju"
"Postoji nada i bez nade"
"Da ćemo vidjeti dan u tmini noći"
Gdje je Patriks?
Tako smo mladi.
-Što joj je? -Uvijek plače.
-Gdje je Patriks? -Otišao je na svoj kiosk.
-Dobro jutro. -Dobro jutro.
Za barikade?
Da, nosim dečkima hranu.
-Zar se ne bojiš? -Ne, ovo čekam 50 godina.
Imam unuka tvojih godina. Prije bih umrla nego ga dala u tu vojsku.
Bila su dva policijska auta, žuti s plavim linijama.
Iz njih je iskočilo njih 8 ili 9.
S crnim beretkama i maskirnim puloverima.
Zapucali su u zrak.
Vozači su izvučeni iz kamiona i brutalno pretučeni.
Oprosti.
Reci Patriksu da sam mu uzeo kameru.
SAVEZNI SPORAZUM SSSR-a
-Izvolite palačinke, samo uzmite. -Hvala.
-Izvolite. -Skupa smo u ovome.
Makni fotoaparat. Moramo ispuniti ulicu.
Idi unatrag koliko možeš, pomoći ću ti.
Makni se.
Ovamo!
Dođi ovamo.
-Ne tako, hej! -Trebamo kvadratični uzorak.
Makni se odande, hajde! Hej!
Stani!
Taj smo uzorak rabili u Kabulu.
Već sam ga vidio.
Stajat ću ovdje.
Uzmi ovo i pomozi mi odnijeti ih.
Ne čupaj ih kod Vrhovnog sovjeta.
Sa mnom je.
Protiv nas su oružane snage.
Slijedit će zapovijedi.
Moramo osigurati rad Vrhovnog sovjeta koliko možemo.
Zato smo osnovali Komitet obrane.
Dobro je, tu ostavi.
-Zdravi bili! -Dobar dan.
Bok.
Sretno! Tu je lijepo i toplo...
-Što će ovaj tu? -On je moj specijalist.
-Sastanak Komiteta obrane? -Da.
Što čekamo?
-Vi ste Annin očuh? Kako je ona? -Ne znam, ne izvještava me.
Zašto si još tu?
"Neovisna Latvija" "Crvena armijo, idi kući!"
"Sloboda Baltiku!"
Nisu uspjeli započeti konstruktivne pregovore.
Govornici s ultimatumima
vladi i parlamentu
bili su tajnik Komunističke partije g. Potreki
i g. Kuzmin iz Baltičke vojne oblasti.
G. Gorbunovs reče da su poslušali sve stavove...
Idemo.
Hej, filmašu!
Trebaš li smještaj?
Što je s tobom?
Sranje!
Dobro.
-Bok! -Bok.
Snimaš li?
Radim bilješke.
Dosta je Tarkovskog.
Nadam se da nije zbog mene.
Nije.
Shvatio sam da su to samo šašavi snovi.
Pretvaram se da sam nešto što nisam.
Zaista? Sve je bilo lažno?
Čak i mi?
Da.
Šteta što tako misliš.
Čak mi i nedostaješ.
Dobro...
Moram poći.
Izbačen sam iz spavaće sobe.
Ne spavam s neprijateljem.
Ne, hvala.
Odlično!
Ne razumijem.
Što?
Kako još možeš biti komunist nakon onog u Vilniusu?
Nakon tog što je bilo?
Kako ih još podupireš?
To ne podupirem.
Onda raskrsti s Partijom!
Ne mogu.
Zašto ne?
Tvoja majka ne smije imati pravo!
Čaja?
Vrata autobusa su otvorena.
Dođi kući.
Mama, dosta mi vas je oboje.
Živim u Latviji, ondje imam obitelj. Iz Bjelorusije sam, uz vas sam.
Kako je ondje?
Ondje nema ništa slično.
-Hvala. -Nema na čemu.
Pridružit ćeš nam se?
Barikade su učinile svoje.
Treba ih postupno ukloniti.
Svi idite kućama!
Što to znači?
Što smo radili ovdje? Trebali su biti na našoj strani!
Ako to žele...
Ne razumijem. Zašto smo došli ovamo?
-Zar odlaziš? -Da, gotovo je.
Nije gotovo. Šališ se?
Idi po svoje stvari.
-Jesi li dobro? -Nisam.
Ne odlazimo!
Ostajemo ovdje.
Ne odlazimo.
Svi moramo kućama.
Nikad neću otkriti tko sam.
Napadaju Ministarstvo unutarnjih poslova!
Gubite se iz Latvije! Odjebite!
Upomoć! Netko je ranjen!
Pruži mi ruku.
Hitna pomoć!
Eno hitne pomoći!
Idem s tobom.
Svim filmašima koji su stradali snimajući našu povijest.
MEDIATRANSLATIONS