Downloaded from YTS.MX
‫- ספיישל קומדיה של NETFLIX -‬
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫תודה!‬
‫תודה רבה.‬
‫תודה שבאתם.‬
‫נחמד לצאת מהבית, נכון?‬
‫כן!‬
‫אני לא ממש… ‬ ‫אני לא רוצה לדבר הערב על הקורונה.‬
‫יש רק כמה דברים‬
‫שאני כן אדבר עליהם.‬
‫למדתי כמה דברים בזמן הקורונה.‬
‫דבר ראשון, למדתי‬
‫מכך שעטיתי מסיכה לכל מקום שהלכתי‬
‫ונשמתי את הבל הפה שלי,‬
‫שאני חייב לחזור ולהתנצל ‬ ‫בפני כל מי שדיברתי אתו‬
‫ב-30 השנים האחרונות.‬
‫אוי.‬
‫לא היה לי מושג שיש לי ריח כזה רע מהפה.‬
‫ברצינות, יום אחד הייתי במכולת‬
‫וחשבתי, "פרה חרבנה בתוך פגר?‬
‫מה זה?"‬
‫ואז קלטתי, "אוי, לא, זה אני".‬
‫דבר נוסף שלמדתי בזמן הקורונה, ‬ ‫במיוחד בזמן הסגר,‬
‫הוא שאין לי את הכישורים המתאימים‬
‫על מנת לתת מענה לצרכי השיחה של אשתי.‬
‫כמו שאומרים, דרוש כפר שלם.‬
‫ואני רק אדם אחד.‬
‫אני מת על אשתי הקטנה והמתוקה,‬
‫אבל היא פטפטנית. היא לא סותמת את הפה.‬
‫והיא גם מה שנקרא, "מעבד מילולי",‬
‫אז בכל פעם שקופצת לה מחשבה או רעיון לראש,‬
‫היא לא רק חושבת על זה, ‬ ‫היא אומרת את זה בקול.‬
‫אז כל בוקר במהלך הסגר,‬
‫קמתי, מזגתי לעצמי כוס קפה,‬
‫הסתובבתי והיא פשוט הייתה שם.‬
‫וכל בוקר זה היה כאילו,‬
‫"חשבת לאן ניסע כשתיגמר המגיפה?‬
‫כי אני חייבת לצאת מהבית הזה. ‬ ‫אגב לצאת מהבית,‬
‫אתה לא תאמין מה גיליתי על המשפחה ‬ ‫שעברה לגור במורד ברחוב.‬
‫אמרתי לך שהאישה הזאת נראית מוזרה.‬
‫דרך אגב, עוד נורה נשרפה במטבח ‬ ‫ואני לא יכולה לבשל בחושך.‬
‫אז אדוני הנכבד, אם אתה רוצה לאכול, ‬ ‫כדאי שתוציא את הסולם.‬
‫למה חם כאן כל כך? לא חם לך? אני בוערת.‬
‫רובין סיפרה לי שהיא לא מוצאת בשום מקום ‬ ‫נייר טואלט, אנשים אוגרים אותו.‬
‫ואני חושבת שצריך להיות תור מהיר בגיהינום ‬ ‫לאנשים שאוגרים נייר טואלט.‬
‫זה כל כך לא בסדר.‬
‫אלוהים אדירים, ראיתי את הישבן שלי במראה. ‬ ‫למה לא אמרת כלום?‬
‫הוא נהיה רחב כמו אוטובוס.‬
‫פלא שאני לא מפילה מנורות מהשולחן.‬
‫חלמתי חלום ממש מוזר אתמול בלילה.‬
‫חלמתי שאימא שלך התחתנה עם ויל סמית,‬
‫וזה אפילו לא החלק המוזר.‬
‫הקטע המוזר היה שהם קפצו על טרמפולינה‬
‫עם קסדות של כבאים תוך כדי אמירת נדרים.‬
‫מה זה אומר לדעתך?‬
‫למה אתה מסתכל עליי ככה? השיער שלי מבולגן?‬
‫תתרכז, אני רוצה שתעזור לי לחשוב על מישהי‬
‫שנוכל להכיר לבן דודי, קייל.‬
‫שיהיה בריא, הוא לגמרי לבד והוא צריך מישהי.‬ ‫אגב צרכים,‬
‫אני צריכה שתבדוק את המכונית שלי ‬ ‫כי נורית האזהרה של המנוע דולקת זמן מה.‬
‫ובזמן מה אני מתכוונת לכמה חודשים. ‬ ‫בכל פעם שאני נוסעת במכונית,‬
‫יש ריח שרוף ‬ ‫ולא נראה לי שזה אמור להיות ככה.‬
‫אלוהים, מה אם קייל הומו ‬ ‫והוא לא יצא עדיין מהארון?‬
‫תתפלל בשביל הנכד של צ'יפ וג'ניפר,‬
‫עושים לו ברית מילה היום, ‬ ‫ואם כבר מדברים על 30 אחוז פחות,‬
‫השרשרת שרציתי במבצע עכשיו,‬
‫אז אם תרצה לקנות לי אותה ליום ההולדת,‬ ‫זה יהיה בסדר.‬
‫היי, אם קייל באמת הומו, ‬ ‫אתה מכיר מישהו שנוכל להכיר לו?‬
‫כי אתה עובד בעסקי הבידור,‬
‫ויש המון הומואים בעסקי הבידור.‬
‫אני יודעת שאתה תגלגל עיניים ‬ ‫ותגיד שזה עוד המון זמן,‬
‫אבל בפיקניק יום העצמאות של שנה הבאה,‬
‫כדאי לי להכין סלט תפוחי אדמה ‬ ‫כמו שהכנתי השנה,‬
‫או שכדאי לי להכין את המקרוני האפויים ‬ ‫עם גבינת פטה ועגבניות‬
‫שהכנתי לפני כמה שבועות ואהבת? ‬ ‫אני יכולה להכין כל אחד מהם.‬
‫זה לא משנה לי.‬
‫ומה הסיפור עם אח שלך לאחרונה?‬
‫הוא נהיה כזה צחי מצוברחי. ‬ ‫אני בכלל לא רוצה לדבר אתו.‬
‫למה אתה מכין חבל תלייה?‬
‫תוריד את זה ממאוורר התקרה ורד מהמיטה.‬
‫אתה מבלגן לי את כל הכריות.‬
‫ככה עבר עליי כל יום במהלך הסגר.‬
‫גם דברים טובים קרו במהלך הקורונה.‬
‫דברים ממש טובים. ‬ ‫הפכתי לסבא לראשונה במהלך הקורונה.‬
‫אז…‬
‫ואני אוהב את הילד הקטן הזה ‬ ‫יותר מכל אדם אחר על הפלנטה.‬
‫ואין לי מושג איך הבת שלי הצליחה, ‬ ‫אבל איכשהו,‬
‫היא הצליחה לסדר לעצמה ‬ ‫להופיע בתוכנית של ג'רי ספרינגר‬
‫והצלחנו לגלות מי האבא‬
‫בלי להוציא אגורה מכספנו, אז…‬
‫זה היה מעולה.‬
‫אני צוחק.‬
‫אין לנו מושג מי האבא.‬
‫משהו נהדר נוסף שקרה הוא שהטלפון הנפתח ‬ ‫של אמא שלי סוף סוף התקלקל.‬
‫אנחנו מצפים לאירוע הזה כבר 20 שנה.‬
‫חודש אחרי תחילת הקורונה, ‬ ‫הטלפון הנפתח של אמא שלי התקלקל,‬
‫אז קנינו לה את האייפון הראשון שלה.‬
‫ואם הייתם שואלים אותי הערב, "ג'ף, ‬
‫אתה מעדיף ללמד את אימא שלך ‬ ‫איך לשלוח הודעות טקסט‬
‫או את הכלב שלך איך לנגב את התחת שלו?"‬
‫כנראה הייתי אומר, "תנו לי נייר טואלט.‬
‫אני אנסה".‬
‫שליחת הודעות טקסט היוותה אתגר מסוים.‬
‫והבנות שלי כל כך התרגשו‬
‫שסבתוש שלהן סוף סוף שולחת הודעות טקסט.‬
‫אז הן שלחו לה הודעות טקסט. ‬ ‫ערב אחד אמא שלי התקשרה אליי‬
‫ואמרה לי,‬
‫"מה זה 'חחח'?"‬
‫שאלתי, "אימא, על מה את מדברת?" ‬ ‫והיא אמרה, "ג'ורדן שלחה לי הודעה‬
‫ובסוף היה כתוב חחח".‬
‫שאלתי אותה, "איך מאייתים את זה?" ‬ ‫היא אמרה, "ח-ח-ח".‬
‫אמרתי לה, "זה לא חחח. זה חה חה חה.‬
‫זה מה שהילדים עושים היום. ‬ ‫במקום לכתוב באופן מפורש,‬
‫הם כותבים בראשי תיבות.‬
‫למשל, "א-ל-י" זה "אני לא יודע".‬
‫"א-מ-ג" זה או מיי גוד".‬
‫אמרתי, "ככה זה הולך היום".‬ ‫כעבור כמה לילות,‬
‫קיבלתי הודעה מאימא שלי שהיה כתוב בה,‬
‫"א-א-ה-ל-א-צ-ק".‬
‫חשבתי, "אלוהים, אימא חטפה שבץ".‬
‫התקשרתי אליה ואמרתי, ‬ ‫"אימא, מה כתבת לי עכשיו בהודעה?"‬
‫היא אמרה, "עשיתי מה שהבנות עושות".‬
‫כתבתי, "אם אתם הולכים למכולת, ‬ ‫אני צריכה קטשופ".‬
‫כמובן, איך לא הבנתי את זה?‬
‫והיא מתה על האייפון‬
‫כי יש בו מאפיינים שלא היו לה בטלפון הנפתח.‬
‫כמו קליטה.‬
‫אז היא התקשרה אליי ערב אחד‬
‫ואני עניתי‬
‫כי לא היה לי מה לעשות במשך שעה וחצי.‬
‫אז דיברתי עם אימא שלי, ‬ ‫ובמהלך השיחה אימא שלי הזכירה‬
‫שהיו כמה פריצות בשכונה שלה.‬
‫ואני אמרתי, "אימא, זה קצת מדאיג". ‬ ‫והיא ענתה, "אני יודעת.‬
‫בגלל זה אני חושבת לעשות רישיון לאקדח".‬
‫אימא שלי בת 85.‬
‫היא לא רואה טוב, היא שומעת עוד פחות טוב,‬
‫ויש לה שיווי משקל נוראי.‬
‫ועכשיו היא חושבת לקנות אקדח.‬
‫אמרתי לה, ‬ ‫"אימא, אני תומך בתיקון השני לחוקה,‬
‫ותקראי לי זהיר מדי‬
‫אבל אולי ‬
‫לא כדאי שיהיה לך נשק חם‬
‫אם יש לך לחצן מצוקה".‬
‫למרות שהיא יכולה להשתמש בקופסת התרופות שלה‬ ‫כדי לארגן את הכדורים.‬
‫אמרתי לה, "אימא, אולי כדאי שתחשבי על זה.‬
‫תקווי שלטעון את הנשק‬
‫זה קל יותר מלפתוח צנצנת חמוצים ‬ ‫או שתהיה לך בעיה".‬
‫כי יש לה דלקת פרקים באצבעות.‬
‫ואז חשבתי, "לעזאזל, ‬ ‫בטח הסוכן שלי יוכל לסדר לה פרסומת".‬
‫"אתם יודעים, דלקת הפרקים שלי החמירה כל כך‬
‫עד שבקושי הצלחתי לטעון כדור.‬
‫אבל הודות לנוסחה המשופרת של "באפרין", ‬ ‫אני יכולה להמטיר אש גיהינום.‬
‫אתה קולט אותי, אחי?"‬
‫ניתקתי את השיחה ואמרתי לאשתי,‬
‫"טוב, אני יודע מה לקנות לאימא לחג המולד.‬
‫אני אקנה לה נרתיק אקדח מגנטי ‬ ‫שהיא תוכל לתלות על ההליכון שלה,‬
‫ואני אקנה לבעלה אפוד מגן‬
‫שהוא יוכל ללבוש מתחת לסוודר שלו,‬
‫למקרה שהיא תתחיל להתחרפן ‬ ‫באמצע "גלגל המזל".‬
‫וזו הנקודה בחיים בה אני ואשתי נמצאים כרגע.‬
‫הילדים שלנו גדלו ויצאו מהבית.‬
‫הייתה לנו הפסקה קצרה,‬ ‫ועכשיו אנחנו מטפלים בהורים שלנו.‬
‫בחיי, אלה יצאו ואלה נכנסו.‬
‫ובואו אני אגיד לכם משהו, ‬ ‫חשבתי שבני נוער הם מטורפים.‬
‫בני נוער הם קלי קלות בהשוואה לאנשים זקנים.‬
‫הם משוגעים לגמרי!‬
‫שמתי את הרכב בטיפול לפני כמה זמן ‬ ‫והתקשרו לומר שהוא מוכן.‬
‫התקשרתי לחמי ושאלתי, ‬ ‫"תוכל להקפיץ אותי לסוכנות הרכב?"‬
‫בדרך לשם, הוא היה צריך לעצור ולתדלק.‬
‫בעצירה הקטנה הזאת למדתי‬
‫שזה אפשרי‬
‫לשטוף את הרכב כולו‬
‫עם המגב הקטן שיש בתחנת הדלק.‬
‫ואני יודע את זה כי ישבתי במושב הנוסע‬
‫וצפיתי בו עושה את זה.‬
‫ישבתי שם עד שהבחור במשאבה ליד ‬ ‫התחיל לצלם את זה,‬
‫ואז גלשתי לרצפת הרכב‬
‫כי לא רציתי שיתייגו אותי באינסטגרם.‬
‫כשהוא חזר לרכב, אמרתי,‬
‫"אתה מודע לזה שיש מתקן לשטיפת מכוניות‬ ‫ בתחנת הדלק?"‬
‫הוא אמר, "אבל זה עולה שש דולר".‬
‫ואני אמרתי, "כדי לחסוך שש דולר,‬
‫ויתרת לחלוטין על כבודך ורחצת את הרכב שלך‬
‫עם מגב והמים הכי מלוכלכים ‬ ‫על פני כדור הארץ?"‬
‫פעם פנטזתי על לצאת עם בחורה‬
‫מלוכלכת כמו המים של המגב בתחנת הדלק.‬
‫הוא כזה מטורלל.‬
‫והוא מסתובב עכשיו עם המכנסיים עד הפטמות.‬
‫הוא מדבר על זה שהעולם הולך לעזאזל,‬
‫ופעם, בימים הטובים ההם, היה הרבה יותר טוב.‬
‫כמובן שכשהוא מתאר את הדרך בה הוא גדל,‬
‫זה תמיד נשמע קשוח. זה כזה, "כן, בטח.‬
‫לא היה לנו חשמל, ‬ ‫אני ואחי חלקנו זוג נעליים.‬
‫הלכנו לבית ספר בשלג בגובה מטר וחצי".‬
‫אמרתי לו, ‬ ‫"מתי ירד מטר וחצי של שלג בניו אורלינס?"‬
‫אבל אני די מבין למה הוא מתכוון ‬ ‫ב"הימים הטובים ההם".‬
‫כי תחשבו על זה. ככל שאתה מזדקן,‬
‫הטכנולוגיה משנה את חייך לחלוטין.‬
‫המוסר השתנה.‬
‫החברה השתנתה.‬
‫ופתאום,‬
‫אתה מוצא את עצמך חי בעולם ‬ ‫שאתה לא מבין יותר.‬
‫אז אתה כמה לעולם בו הרגשת ‬ ‫שאתה מבין איך דברים עובדים.‬
‫עבורם, אלה הימים הטובים ההם, ‬ ‫אבל לא ייתכן שהם היו מושלמים.‬
‫שאלתי את אימא שלי לגבי זה.‬
‫ידעתם שלאימא שלי היו שירותים חיצוניים‬ ‫עד גיל 14?‬
‫שאלתי אותה, "אימא, מה עשית בחורף‬
‫אם היית צריכה לשירותים והיה מאוחר בלילה?"‬
‫היא אמרה, "עשינו בדלי".‬
‫הם קראו לזה "דלי צרכים" או "צנצנת דבש". ‬ ‫זה מה שהם עשו.‬
‫הם עשו את הצרכים שלהם בדלי.‬
‫ואני חשבתי לעצמי,‬
‫"אני יודע איך אשתי מגיבה לניחוח‬ ‫של תבשיל ברוקולי‬
‫שנשאר במקרר יום אחד יותר מדי.‬
‫אני לא יכול לדמיין את תגובתה‬
‫לדלי של קקי בסלון".‬
‫אחד הביטויים ל"למות" ‬
‫הוא "בעט בדלי".‬
‫אני מתערב איתכם שזה מדבר על זה.‬
‫"מותק, אני מצטער,‬
‫אבל הפלתי בטעות את הדלי שבסלון."‬
‫אני חושב שאם הכול היה מושלם ‬ ‫בימים הטובים ההם,‬
‫הבחור שהמציא את ה"ויאגרה" ‬ ‫לא היה הופך למיליונר.‬
‫כי בימים הטובים ההם, ‬ ‫כשאלוהים אמר לך שלא יהיה יותר סקס,‬
‫פשוט יצאת לחצר האחורית ושתלת גינה.‬
‫והחפירות היחידות שעשית‬
‫היו בערוגת העגבניות.‬
‫עכשיו, הודות לוויאגרה, ‬ ‫אנשים פעילים גם בשנות ה-80 לחייהם.‬
‫תנו לתמונה הזאת לשקוע אצלכם רגע.‬
‫ערמת הבשר הזאת וכל מה שבתוכה‬
‫נראה כאילו הוא זקוק לגיהוץ.‬
‫אבל אני חושב שזה מגניב שבתי האבות‬
‫נותנים לזקנים חצי כדור כל לילה,‬
‫רק כדי שלא ייפלו מהמיטה, כך ש…‬
‫סוג של רגלית.‬
‫וכיום כולם מדברים על העניינים האלה.‬
‫בימים הטובים ההם,‬
‫אם גבר ניסה לשחק ביליארד עם חבל,‬
‫הוא לא דיבר על זה.‬
‫אבל עכשיו כולם מדברים על זה.‬
‫לפני כמה ימים שמעתי פרסומת ברדיו, ‬ ‫שהבחור בה אמר‬
‫שהודות לתרופה שלו לאין-אונות,‬
‫גברים יכולים לבצע פעילות מינית‬
‫במשך 30, 60 ואפילו 90 דקות.‬
‫ואני חשבתי לעצמי, "90 דקות?"‬
‫אלוהים אדירים, יכולת הריכוז שלי ‬ ‫לא מחזיקה כל כך הרבה זמן מעמד.‬
‫אחרי 20 דקות אני כזה, ‬ ‫"אני הולך להכין כריך. את רוצה משהו?"‬
‫זאת אומרת, יש רמה מסוימת של חשיבות ‬ ‫ללהזדקן בכבוד, נכון?‬
‫אני מתגעגע לנעוריי.‬
‫אני מתגעגע לגוף הצעיר שלי.‬
‫לא הייתי מחליף את הנשמה הזקנה שלי בעדו,‬
‫אבל אני מתגעגע לגוף הצעיר שלי.‬
‫אני זוכר שכשהייתי ילד קטן,‬ ‫הייתה לי אנרגיה לשרוף.‬
‫מתי לאחרונה היה לכם עודף אנרגיה לשרוף?‬
‫תחשבו על זה. כשהייתם ילדים, ‬ ‫הייתה לכם כל כך הרבה אנרגיה‬
‫שלא יכולתם לצפות בטלוויזיה ‬ ‫תוך כדי ישיבה בכיסא.‬
‫הייתם חייבים לעמוד על הראש, ‬ ‫או להיות רק עם חצי גוף על הכיסא.‬
‫ואז התחילו הפרסומות,‬
‫והתחלתם ללכת מכות עד שהתוכנית חזרה.‬
‫לעזאזל, אם תיכנסו לבית שלי,‬
‫ותמצאו אותי צופה בטלוויזיה‬
‫בזמן שהישבן שלי על הספה ‬ ‫והראש שלי על הרצפה,‬
‫תתקשרו למשטרה.‬
‫כי גם אם אני עדיין בחיים,‬
‫אין מצב שאני אצליח להיעמד שוב בעצמי.‬
‫אבל הייתה לי ילדות נהדרת.‬
‫שיחקתי בכל סוג ספורט אפשרי במתנ"ס.‬
‫ההורים שלי לא הכריחו אותי ‬ ‫לבחור סוג ספורט אחד‬
‫כי הם חשבו שאני אשחק משהו באופן מקצועי.‬
‫שיחקתי כל סוג ספורט אפשרי. ‬ ‫ואז זה היה מוזר.‬
‫כי אם רצית גביע,‬
‫היה עליך לסיים במקום הראשון.‬
‫זה היה מטורף.‬
‫המון זיכרונות נהדרים.‬
‫למשל, אני זוכר שבתור ילד, הלכתי לרופא.‬
‫ואם התנהגת יפה ולא בכית אם קיבלת זריקה,‬
‫יכולת לבחור צעצוע מקופסת ההפתעות‬
‫מאחורי עמדת האחות. ‬ ‫אתם זוכרים את הקופסה הזאת?‬
‫למה זה נפסק?‬
‫ברצינות, לא אכפת לי ללכת עכשיו לרופא‬
‫שיבדוק לי את הערמונית‬
‫אם אני יודע שבדרך החוצה ‬ ‫אני יכול לעצור בקופסת ההפתעות‬
‫ולבחור טבעת עכביש חדשה.‬
‫"המגניבה הזאת זוהרת בחושך.‬
‫תכבו את האור. תקלטו את זה."‬
‫אני זוכר שבתור ילד ‬ ‫שכבתי ליד השמשה האחורית במכונית‬
‫ונסעתי ככה עד פלורידה.‬
‫היום, בגלל חוקי כסאות בטיחות לילדים,‬
‫חייבים להיות בכיתה ו' ‬ ‫לפני שרואים לאן נוסעים‬
‫במקום לראות איפה כבר נסעת.‬
‫אחד הדברים הכי קשים בימינו‬
‫הוא שאנחנו חייבים לזכור סיסמאות.‬
‫אף אחד לא זוכר את הסיסמה שלו לשום… ‬ ‫יש כל כך הרבה סיסמאות.‬
‫כשהייתי ילד, בימים הטובים ההם,‬
‫הייתי צריך לזכור רק סיסמה אחת.‬
‫הסיסמה למועדון הסודי שלנו ביער.‬
‫והיא הייתה נהדרת.‬
‫"מה הסיסמה?"‬
‫"ציצים."‬
‫רק על זה חשבנו, ‬ ‫אז למה לא להפוך את זה לסיסמה?‬
‫אני זוכר שכל פגישה שהתקיימה במועדון‬
‫עסקה בזה.‬
‫לאחד מחבריי, אני חושב שהוא בכלא עכשיו,‬
‫הייתה תיאוריה שאם גן עדן הוא מקום מושלם,‬
‫ברגע שנכנסים בשעריו,‬
‫יש רק שדה ענק של ציצים עירומים,‬
‫ומרשים להוריד נעליים ולרוץ שם קצת.‬
‫אני זוכר שחשבתי באותו הרגע, ‬ ‫"אני הולך לכנסייה".‬
‫אני יודע שהחינוך היום כנראה יותר טוב.‬
‫כי עושים מבחנים ‬ ‫כדי לבדוק הבדלים בסגנונות למידה,‬
‫או אם אתה מחונן, ‬ ‫יתנו לך להשתתף בקורסים מתקדמים.‬
‫בימים הטובים ההם, זה לא שינה אם היית גאון ‬
‫או אם אכלת צבעים, כולם היו באותה כיתה.‬
‫ולא הקדישו שום מחשבה לגבי מה שלימדו אותנו.‬
‫אני זוכר למשל שבכיתה יא',‬
‫סמסטר שלם של שיעור ספרות הוקדש כולו לשירה.‬
‫מה ילדי מעמד הפועלים משכונות העוני‬
‫יעשו עם שירה?‬
‫"בעלי לא מוכן לתקן את דלת הרשת השבורה‬
‫החתול הקיא ציפור מתה על הרצפה הארורה‬
‫יש לי ארבעה ילדים קטנים ‬ ‫שאני מאכילה וזה אותי מתיש‬
‫אז אנא, אל תשאל אותי למה אני מעשנת חשיש"‬
‫היום מלמדים חינוך מיני החל מכיתה ה'.‬
‫אף אחד לא לימד אותי על סקס ‬ ‫בימים הטובים ההם.‬
‫ההורים שלי לא סיפרו לי כלום. ‬ ‫בביה"ס לא לימדו אותי כלום.‬
‫כל מה שלמדתי על סקס, גיליתי בעצמי.‬
‫ברצינות. כשהייתי בן 11, ‬ ‫היה לנו דוד שגידל ארנבים.‬
‫באחד מסופי השבוע ביקרנו בחווה שלו‬
‫והוא לקח כמה מאיתנו ‬ ‫לסככה בה הוא החזיק את הארנבים.‬
‫כל הזכרים היו בכלוב בצד אחד,‬
‫וכל הנקבות היו בכלובים בצד השני. ‬ ‫הוא פתח כלוב של זכר,‬
‫תפס אותו בצוואר, ‬ ‫הלך לצד השני, פתח כלוב של נקבה,‬
‫והכניס אותו פנימה.‬
‫והארנב קפץ על הארנבת‬
‫ודפק במהירות שיא‬
‫במשך חמש שניות בערך.‬
‫ואז הוא השתטח על הגב.‬
‫וכולם צחקו, חוץ ממני.‬
‫כי אני חשבתי, "אלוהים, אני לא יודע ‬ ‫אם אני אצליח לעשות את זה כל כך מהר".‬
‫מסתבר שבכלל לא היה לי מה לדאוג.‬
‫אתם יודעים, מה שכנראה…‬
‫הכי השתנה‬
‫מהימים הטובים ההם לימינו אנו‬
‫הוא זה.‬
‫המכשיר הקטן הזה שכאן.‬
‫המכשיר הקטן הזה שינה את העולם.‬
‫היום לכולם יש מכשיר כזה ביד, 7 ימים בשבוע,‬ ‫24 שעות ביממה, 365 ימים בשנה.‬
‫לא משנה אם אתה נמצא במדינת עולם שלישי,‬
‫אולי אין לך מספיק אוכל, ‬ ‫אבל יש לך סלולרי.‬
‫בימים הטובים ההם, לכל המשפחה שלי‬
‫היה טלפון אחד.‬
‫הוא היה נטוע בקיר המטבח.‬
‫הוא הגיע בארבעה צבעים אפשריים:‬
‫שחור, לבן, חום וירוק.‬
‫לנו היה בצבע ירוק,‬
‫וההורים שלי השקיעו בחוט הארוך במיוחד.‬
‫אני חייב לומר, חברת הטלפונים ‬ ‫לא שיקרה לגבי החוט הארוך במיוחד.‬
‫אורכו של חוט הטלפון שלנו ‬ ‫היה יותר מ-400 מטר.‬
‫אימא שלי יכלה ללכת בשביל הגישה לבית ‬ ‫כדי לבדוק דואר,‬
‫בלי להפסיק לדבר עם אחותה, ‬ ‫"את יודעת, כי אני…"‬
‫אבל בגלל שלכל המשפחה היה טלפון אחד,‬
‫לא הייתה שום פרטיות אם השיחה הייתה בשבילך.‬
‫אז השתמשנו בתכסיסים. ‬ ‫למשל, להעביר את החוט מתחת לדלת‬
‫וללכת לשבת במזווה ‬ ‫כדי לדבר עם החבר או החברה‬
‫בזמן שאחיך ‬ ‫עושים קולות של נשיקות מעבר לפינה.‬
‫אבל בגלל שמתחו אותו כל כך,‬
‫זוכרים מה היה החיסרון ‬ ‫של החוט הארוך במיוחד? מישהו זוכר?‬
‫כן, הוא תמיד הסתבך.‬
‫כמו החוטיני של דודה ג'ודי ‬ ‫אחרי שיעור קיקבוקסינג.‬
‫אבל כשהחוט היה מתוח, ‬ ‫הוא היה כמעט נשק קטלני.‬
‫אימי נהגה לדבר בטלפון בזמן שבישלה,‬
‫והוא היה בצד השני של המטבח,‬
‫אז ערב אחד היא בישלה ודיברה בטלפון,‬
‫ואני רדפתי אחרי אח שלי ברחבי הבית.‬
‫רצנו לתוך המטבח,‬
‫והוא בכלל לא ראה את חוט הטלפון. ‬ ‫הוא פגע בו ממש כאן.‬
‫הרגליים שלו התעופפו באוויר,‬
‫הראש שלו פגע ברצפה ‬ ‫כמו תחתונים בליל כלולות.‬
‫אימא שלי לא הפסיקה לבשל או לדבר לרגע. היא…‬
‫"אני בטלפון".‬
‫אני חייב לומר,‬
‫בימים הטובים ההם התרגשנו כשהטלפון צלצל.‬
‫התחרינו מי יענה לטלפון.‬
‫כי לא היה מושג מי זה יכול להיות.‬
‫אולי זאת סבתא שלך או נשיא ארה"ב.‬
‫לא היה לך מושג עד שענית.‬
‫אבל עכשיו שיחה מזוהה‬
‫הוציאה את כל ההנאה מלענות לטלפון.‬
‫עכשיו, כשהטלפון מצלצל, אתה כזה,‬
‫"אין מצב. אני לא עונה.‬
‫למי יש זמן לזה?"‬
‫ובגלל שאנחנו תוקעים את הטלפונים שלנו ‬ ‫בכיסים או בתיקים,‬
‫הם תמיד מתחככים במשהו‬
‫ואנחנו תמיד מחייגים בטעות לאנשים ‬ ‫שלא התכוונו לחייג אליהם.‬
‫קוראים לחיוג בטעות, "חיוג תחת".‬
‫עכשיו אני אראה עד כמה אתם קהל דובר אמת.‬
‫כמה אנשים מקשיבים בתשומת לב גדולה יותר ‬ ‫לחיוגי תחת‬
‫מאשר לשיחות טלפון אמיתיות?‬
‫אם מישהו חייג אליי חיוג תחת ‬ ‫ואין לי מה לעשות,‬
‫אני אישאר על הקו 20 דקות.‬
‫יש לי חבר בשם פרדי שעושה רהיטים.‬
‫פרדי תמיד תוקע את הטלפון ‬ ‫בכיס הקדמי של הג'ינס,‬
‫אז הוא תמיד מחייג למישהו בטעות.‬
‫ערב אחד הוא חייג אליי בטעות ‬ ‫ולא הייתי עסוק,‬
‫אז ישבתי והקשבתי איך הוא מסתובב בחנות שלו.‬
‫ואחרי עשר דקות בערך,‬
‫שמעתי דלת נפתחת ומכסה מורם,‬
‫ושמעתי איך הוא מתחיל להשתין.‬
‫בהיותי מבוגר אחראי, קפצתי מהכיסא,‬
‫רצתי לאשתי במטבח ואמרתי, "פרד משתין!"‬
‫שמנו את זה על רמקול, ואני ואשתי עמדנו שם‬
‫והקשבנו איך החבר שלי עושה פיפי.‬
‫"הלוואי שהוא יפליץ בסוף.‬
‫בבקשה."‬
‫מה לא בסדר איתנו?‬
‫וזו הסיבה שזה מרתק אותנו.‬
‫הדבר שהיה תלוי על קיר המטבח שלנו,‬
‫זה היה רק טלפון, זה הכול.‬
‫זה כל הדברים שנהגנו להשיג במקומות אחרים.‬
‫אנשים נהגו להישאר ערים עד מאוחר ‬ ‫כדי לצפות בחדשות השעה 11,‬
‫כדי לדעת מה היו תוצאות המשחקים ‬ ‫ומה יהיה מזג האוויר.‬
‫היום יש לנו מכ"ם עדכני.‬
‫יש לנו את התחזית לשבועיים הקרובים,‬
‫ואת כל עדכוני הספורט ממש כאן.‬
‫הדבר הזה הוא כרטיס הטיסה שלך, התנ"ך,‬
‫הפנס, הכרטסת שלך.‬
‫זו ספריית המוזיקה שלך, ‬ ‫זה אולם משחקי וידאו.‬
‫זו מצלמה ברמה עולמית.‬
‫חלק מהצעירים לא יודעים את זה. ‬ ‫פעם מצלמות היו משהו נפרד‬
‫והיינו חייבים לקנות סרט צילום ‬ ‫ולהכניס אותו פנימה.‬
‫צילמנו 24 תמונות ולא היה לנו מושג ‬ ‫אם הן יצאו טוב, גרוע או שהן לא בפוקוס.‬
‫ואחרי שצילמנו 24 תמונות, ‬ ‫הוצאנו מהמצלמה את סרט הצילום,‬
‫הלכנו לחנות, נתנו את סרט הצילום‬
‫ושם היו מפתחים אותו.‬
‫ואז, אחרי שלכל מי שעובד בחנות‬
‫הייתה הזדמנות לראות את התמונות,‬
‫הם התקשרו והיינו הולכים לקחת אותן. ‬ ‫וידענו שהם הסתכלו.‬
‫הם הביאו אותם ואמרו, ‬ ‫"מתי נסעתם לגרנד קניון?"‬
‫"חתיכת בן זונה."‬
‫תבינו, אז תמונות היו יקרות ערך.‬
‫גם אם הן לא היו בפוקוס ‬ ‫או שהראש של מישהו נחתך,‬
‫שמנו אותן באלבום תמונות‬
‫כי הן היו ההוכחה היחידה שנסענו לאנשהו.‬
‫אבל עכשיו, מסתכלים על תמונה ‬ ‫ואם משהו לא בסדר,‬
‫מוחקים אותה ומצלמים עוד אחת.‬
‫אז תמונות הן כבר לא יקרות ערך. ‬ ‫אנחנו מצלמים הכול.‬
‫הבנות שלי מצלמות את האוכל שלהן.‬
‫כשאנחנו הולכים למסעדות ‬ ‫והמלצר מניח את האוכל,‬
‫הבנות שלי אומרות, ‬ ‫"רגע, המצלמה אוכלת קודם".‬
‫הן מצלמות את האוכל שלהן ושולחות לחברים.‬
‫אני כזה, "לעזאזל, כשאני הייתי ילד, ‬ ‫אם אכלנו וואפל טעים,‬
‫אנשים אחרים פשוט נאלצו להאמין לנו".‬
‫הדבר הזה הוא מדהים. אתם יודעים שהדבר הזה,‬
‫אם מאבדים אותו, הוא מוצא את עצמו?‬
‫רובנו צריכים את ישו בשביל זה,‬
‫אבל לא הליצן הזה.‬
‫לא רק שהוא יכול למצוא את עצמו, ‬ ‫הוא יכול למצוא אתכם.‬
‫הוא יכול למצוא כל בן משפחה שתרצו.‬
‫זה GPS ברמה עולמית.‬
‫מכניסים כל מיקום שרוצים,‬
‫של כל מקום בעולם, והוא ייקח אתכם לשם‬
‫ויאמר לכם מתי תגיעו לשם על הדקה.‬
‫בימים הטובים ההם לא היה לנו GPS. ‬ ‫היו לנו מפות.‬
‫שמרנו אותן בתא הכפפות של המכונית.‬
‫אף אחד לא רצה לפתוח אותן, ‬ ‫כי אם פתחו אותן,‬
‫היה בלתי אפשרי לקפל אותן בחזרה.‬
‫אז כל הזמן הלכנו לאיבוד. ‬ ‫לעזאזל, כשנסענו לחופשות משפחתיות,‬
‫הדבר היחיד שהיה "מחשב מסלול מחדש"‬
‫היה אבא שלנו.‬
‫"טוב, ילדים, שיניתי את דעתי.‬
‫במקום לנסוע ל"דיסניוורלד", ‬ ‫ניסע לחנות חומרי הבניין הזאת‬
‫ונסתובב קצת. מה דעתכם?"‬
‫הדבר הזה הוא מדהים. הדבר הקטן הזה‬
‫הוא יותר חזק מהמחשבים הגדולים ביותר‬
‫שהיו בעולם ב-1980.‬
‫כל הידע שבעולם, בהישג ידך.‬
‫רוצים לדעת כמה שוקל פיל? ‬ ‫תשאלו את הטלפון שלכם.‬
‫רוצים לדעת מה הגובה של טום קרוז? ‬ ‫תשאלו את הטלפון שלכם.‬
‫בימים הטובים ההם, אם רצינו לדעת משהו,‬
‫היינו צריכים לחכות עד שההורים הקמצנים שלנו‬
‫נשברו וקנו אנציקלופדיה.‬
‫ותשמעו מה היה הקטע. ‬ ‫לא קיבלנו את כל הכרכים ביחד.‬
‫אם שילמת מקדמה, קיבלת את האות א'.‬
‫ככל ששילמת תשלומים, ‬ ‫כעבור כמה שנים, קיבלת את האות ב'.‬
‫אז בשנה הראשונה,‬
‫יכולת לדבר בצורה מאוד אינטליגנטית ‬ ‫על אנטרקטיקה.‬
‫או על אוגרים.‬
‫אבל אם היית צריך לכתוב לבית הספר ‬ ‫עבודה על זימבאבווה,‬
‫היו משאירים אותך כיתה.‬
‫כי הכרך של האות ז' לא יגיע ‬ ‫עד שתהיה בשנות ה-30 לחייך.‬
‫ואני לא בטוח אם זה שכל הידע בעולם הוא נגיש‬
‫זה בהכרח דבר טוב.‬
‫אנחנו אובססיביים לגבי זה.‬
‫במיוחד בכל מה שקשור לעניינים רפואיים.‬
‫בימים הטובים ההם,‬
‫אנשים קיבלו מכאובים בהבנה.‬
‫זה היה פשוט חלק מתהליך ההזדקנות.‬
‫אבל עכשיו, בכל פעם שיש לנו מכאוב קטן, ‬ ‫אנחנו בודקים בגוגל.‬
‫אפילו זו רק ציפורן חודרנית, בודקים בגוגל.‬
‫"מה הדרך הטובה ביותר ‬ ‫לטפל בציפורן חודרנית?"‬
‫"במקרים נדירים, ציפורן חודרנית הן סימן לכך‬
‫שאתם סובלים מדימום מוחי שלא אובחן."‬
‫"לעזאזל."‬
‫"מה קרה, לויד?",‬ ‫"אני אגיד לך מה קרה, קוני.‬
‫לפני 60 שניות לא ידעתי שיש לי מוחי,‬
‫ועכשיו, מסתבר שהדבר הארור הזה מדמם."‬
‫מידע רפואי בטלפון ‬ ‫יכול להפחיד אותך עד מוות.‬
‫אתה לא חייב אפילו לחפש את זה. ‬ ‫לא מזמן קפצה לי פרסומת‬
‫שנאמר בה, "כאבים בגב התחתון‬
‫עלולים להיות סימן מוקדם לעיוורון מוקדם".‬
‫לעזאזל, יש לי כאבים בגב התחתון.‬
‫חשבתי שזה בגלל שעזרתי לאשתי ‬ ‫לסדר מחדש את הרהיטים בחדר העבודה.‬
‫למה הזזתי את הספה? עכשיו אני אתקל בה.‬
‫אני חייב להזמין כלב נחייה מהאינטרנט‬ ‫כל עוד אני יכול למצוא את המחשב הנייד שלי.‬
‫הדבר הזה הוא מד… זו טלוויזיה. ‬ ‫אין תירוץ להפסיד משחק יותר.‬
‫גברים, תגידו את האמת. כמה מכם ישבתם בחתונה‬ ‫עם הטלפון על הברכיים,‬
‫הנמכתם את הקול וצפיתם במשחק פוטבול?‬
‫כן. ויש פורנו. לא צריך בכלל לחפש את זה.‬
‫יש כאן כל כך הרבה פורנו, ‬ ‫שהוא מחפש אתכם.‬
‫לא מזמן אני ואשתי ‬ ‫חיפשנו איפה לאכול ארוחת ערב,‬
‫אז הקלדתי, "איטלקית טעימה בקרבתי". ‬
‫אני כזה…‬
‫מאמא מיה.‬
‫חתיכת קציצה עסיסית.‬
‫בימים הטובים ההם,‬
‫פורנו היה כשחבר שלך מצא ‬ ‫מגזין "פלייבוי" זרוק.‬
‫והגנבתם אותו אל המועדון הסודי שביער.‬
‫לכן, הסיסמה.‬
‫ואם אתם בקטע של פורנו, ‬ ‫עכשיו אלה הימים הטובים‬
‫כי נדרשו שתי ידיים להחזיק את המגזין הזה‬
‫אבל נדרשת רק יד אחת להחזיק טלפון.‬
‫ומאחר שבני אדם מסוגלים להרוס‬
‫כל דבר טוב,‬
‫הם המציאו דברים מאוד שובבים ‬ ‫לעשות עם הטלפון הזה.‬
‫אנשים ממש מצלמים תמונות‬ ‫של האיברים האינטימיים שלהם‬
‫ושולחים אותן לאנשים אחרים,‬
‫שזה רעיון ממש נפלא.‬
‫מה כבר יכול להשתבש עם רעיון שכזה?‬
‫בימים הטובים ההם,‬
‫אם רציתי לשלוח לחברה שלי ‬ ‫תמונה של האיברים האינטימיים שלי,‬
‫הייתי צריך למצוא חתיכת נייר,‬
‫להניח אותה בקצה השולחן,‬
‫לחכות עד שהבית היה ריק מאדם,‬
‫לרוץ לשולחן, להוריד את המכנסיים,‬
‫להניח את הבחורצ'יק על הנייר,‬
‫לקחת עיפרון ולסמן את הצורה שלו.‬
‫ואז הייתי צריך להביא קופסת צבעים‬
‫וזו הייתה חייבת להיות הקופסה ‬ ‫שיש בה 64 צבעים‬
‫כי זו הקופסה היחידה שהיה בה צבע עור,‬
‫לצבוע את זה, לקפל את הנייר, ‬ ‫לשים אותו במעטפה,‬
‫לכתוב את הכתובת של חברה שלי, ‬ ‫לשים בול, לצאת החוצה,‬
‫ולזרוק את המכתב בתיבת דואר ‬ ‫כדי שיישלח אליה,‬
‫כך שכעבור שלושה ימים היא תתקשר אליי ותגיד,‬
‫"למה שלחת לי ציור של האגודל שלך?"‬
‫אין לזה את האפקט הסקסי שחיפשת.‬
‫אחד הדברים שהיו הכי חסרים לי בזמן הקורונה‬
‫היה הדבר הזה, לצאת לסיבוב הופעות. ‬ ‫אני אוהב לטייל.‬
‫אשתי אוהבת לטייל,‬
‫וכשנהיה ברור שאנחנו לא ניסע לשום מקום ‬ ‫בזמן הקרוב,‬
‫אשתי הזמינה כמה מגזיני טיולים.‬
‫אז ערב אחד ישבתי בבית, ‬ ‫דפדפתי באחד המגזינים שלה‬
‫ומצאתי שם כתבה‬
‫שנכתבה על ידי אישה‬
‫שמנסה ללמד נשים אחרות ‬ ‫איך לארוז לטיול בן עשרה ימים ‬
‫במזוודת עלייה למטוס בלבד.‬
‫הרשו לי לחזור על זה. אישה‬
‫אורזת לעשרה ימים‬
‫במזוודת עלייה למטוס בלבד.‬
‫וחשבתי, "על איזה אישה היא מדברת?‬
‫ברבי?"‬
‫אשתי לא יכלה לארוז למושבת נודיסטים ‬ ‫במזוודת עלייה למטוס.‬
‫ועכשיו חברות התעופה מאפשרות לקחת ‬ ‫רק מזוודת עלייה למטוס אחת.‬
‫אם אני עם אשתי, היא תיקח שתיים,‬
‫ואני אקח מה שאצליח להכניס לכיסים.‬
‫אבל חשבתי שזה מעניין, כי אנחנו חיים בעידן‬
‫בו אנשים מנסים להפוך הכול לסקסיסטי,‬
‫והכתבה הזאת נכתבה עבור נשים בלבד. ‬ ‫היא לא פנתה לגברים.‬
‫לדעתי גברים יסתדרו עם מזוודת עלייה למטוס.‬
‫אתה היית מסתדר?‬ ‫-בטח.‬
‫אני הייתי מסתדר.‬
‫אולי הייתי משתמש שוב ושוב ‬ ‫בגרביים ובתחתונים, אבל הייתי מסתדר.‬
‫כי אני חושב שרוב הגברים אורזים כמוני.‬
‫אני פותח את הארון וחושב, ‬ ‫"טוב, אני נוסע לשלושה ימים.‬
‫שלושה ימים זה אומר שלוש זוגות גרביים, ‬ ‫שלוש זוגות תחתונים, שלוש חולצות,‬
‫זוג ג'ינס נוסף ‬ ‫למקרה שיישפך לי משהו על הזוג הזה,‬
‫מברשת שיניים, סכין גילוח. בום, אני מוכן".‬
‫עשר שניות של אריזה מתוכננת היטב.‬
‫ככה אני אורז.‬
‫כשאני יוצא עם אשתי לחופשה…‬
‫ואני אומר מראש, ‬ ‫אני אוהב לצאת לחופשה עם אשתי,‬
‫כי אשתי היא הרבה יותר "ידידותית" ‬ ‫בזמן חופשה מאשר בבית.‬
‫משהו במספרים שעל הדלת עושה לה את זה.‬
‫אותה בחורה שבקושי מסתכלת עליי בבית,‬
‫ברגע שיש לה מספרים על הדלת, ‬ ‫היא מקפצת כמו בקרקס‬
‫לפני נער המעליות ועד למכונת הקרח.‬
‫אני ממש אוהב לצאת עם אשתי לחופשה.‬
‫האתגר הוא להגיע לחופשה‬
‫כי לאשתי לוקח יותר מעשר שניות לארוז.‬
‫לוקח לה ימים לארוז.‬
‫כי יש לה תלבושות.‬
‫אין כאן גבר אחד שיש לו תלבושת.‬
‫אבל אשתי חייבת להרכיב תלבושת‬
‫לכל יום של החופשה.‬
‫בנוסף לתלבושות נוספות,‬ ‫אם נצא למקום נחמד לארוחת ערב.‬
‫בנוסף לתלבושות רזרבה ‬ ‫אם התלבושות המקוריות יינזקו.‬
‫זה דורש המון זמן ועבודה.‬
‫יומיים, שלושה לפני שאנחנו נוסעים,‬
‫אשתי מתחילה להוציא בגדים מהארון,‬
‫ולהניח אותם על המיטה ‬
‫כמו בובות נייר.‬
‫והיא פשוט בוהה בהם.‬
‫לפעמים היא קוראת לי, ‬ ‫"בוא הנה, אני צריכה את עזרתך.‬
‫טוב, אני מתלבטת בין שתי התלבושות האלה. ‬ ‫איזה אתה אוהב יותר?"‬
‫"את השמאלית."‬
‫"אתה צוחק עליי?‬
‫מה לא בסדר עם הימנית?"‬
‫"שום דבר. אני פשוט אוהב את השמאלית."‬
‫"אני אוהבת את הימנית."‬
‫"עכשיו כשאני חושב על זה,‬
‫אני חושב שגם אני אוהב את הימנית."‬
‫"לא, אתה לא.‬
‫אתה סתם אומר.‬
‫עכשיו אני לא יודעת מה לעשות."‬
‫"אני יודע מה לעשות. ‬ ‫אני אלך לקפוץ לפני אוטובוס.‬
‫את תעמדי כאן ותבהי קצת."‬
‫ההבדל בינינו הוא‬
‫שברגע שארזתי את הבגדים, סיימתי לארוז.‬
‫אצל אשתי, הבגדים,‬
‫זה רק הבסיס.‬
‫האריזה שלה היא כמו חפירה ארכיאולוגית. ‬ ‫יש לה המון שכבות.‬
‫כי ברגע שהיא בחרה את כל התלבושות,‬
‫היא צריכה לחזור ולבחור את התכשיטים‬
‫שמתאימים לכל תלבושת.‬
‫אם צפיתם ב"קורט טי-וי",‬
‫ככה הם קוראים להליך בחירה התכשיטים.‬
‫השכבה הבאה הן הנעליים.‬
‫לוקח הרבה זמן עם הנעליים.‬
‫היא לא אוהבת להיפרד מהנעליים שלה.‬
‫לוקח לה יותר זמן לבחור נעליים לחופשה‬
‫מהזמן שלקח לנו לבחור שמות לילדים שלנו.‬
‫אני מתפלל שהיא לא לעולם תצטרך לבחור ‬ ‫בין הנעליים שלה לביני.‬
‫כי אני כבר מדמיין איך המנתח אומר, ‬ ‫"גברת פוקסוורת'י, נוכל להציל את ג'ף,‬
‫אבל כדי שנוכל לעשות זאת,‬
‫תצטרכי להיפטר מכל הנעליים שלך".‬
‫"הוא אמר שהוא רוצה שישרפו את גופתו.‬
‫אני אצטרך נעליים חדשות לטקס הזה."‬
‫השכבה הבאה הם מוצרי האלקטרוניקה.‬
‫כי פעם אחת,‬
‫יצאנו לחופשה ולא היה מייבש שיער במלון.‬
‫אז עכשיו אין סיכוי שאשתי תארוז מזוודה ‬ ‫בלי מייבש שיער.‬
‫אבל היא אורזת גם מסלסל‬
‫ומחליק שיער.‬
‫אני כזה, "הם לא מבטלים האחד את השני?"‬
‫אחר כך היא אורזת מראת איפור עם תאורה‬
‫שצד אחד שלה מגדיל פי 12.‬
‫אף אחד לא צריך להסתכל על הפנים שלו ‬ ‫מוגדלים פי 12.‬
‫בהגדלה פי 12, קמט נראה כמו תעלת השקיה,‬
‫ראש שחור נראה כמו מכסה ביוב,‬
‫ואלוהים ישמור אם היא תמצא שערה בסנטר.‬
‫אין סיכוי שתצליחו לצאת מהבית ‬ ‫עם מישהי שראתה משהו על הסנטר שלה‬
‫שנראה כמו חבל העוגן של ספינת קרב.‬
‫אתם יודעים שמעולם לא הסתכלתי על הפנים שלי‬
‫במראה שמגדילה פי 12?‬
‫טוב, למען האמת, כמה פעמים,‬
‫יצאתי מהמקלחת‬
‫ועצרתי מולה רק לרגע.‬
‫בוקר טוב, מר אנצ'ילדה גדולה.‬
‫השכבה הבאה של אשתי היא תופעה נשית לחלוטין.‬
‫זו שכבת ה"ליתר ביטחון".‬
‫היא תמיד אורזת מעיל גשם קטן ‬ ‫ואת מטריית הנסיעות שלה,‬
‫ליתר ביטחון, אם ירד גשם.‬
‫אני כזה, "מותק, בדקתי את התחזית,‬
‫יש סיכוי של פחות מחמישה אחוזים ‬ ‫שיירד גשם כשנהיה שם".‬
‫"טוב. בסדר.‬
‫אין לי מושג מה תעשה אם יירד גשם."‬
‫אמרתי לה, "אני יודע. אני אכנס פנימה".‬
‫היא תמיד אורזת סוודר או מעיל קל,‬
‫ליתר ביטחון, אם יהיה קר בלילה.‬
‫כפי שקורה לעיתים קרובות באורלנדו, ביולי.‬
‫לעוד מישהו יש אישה או חברה שמתנהגות ככה?‬
‫אשתי אורזת מזוודה מתקפלת רכה‬
‫בתוך מזוודה קשיחה.‬
‫אנשים מצביעים אחד על השני.‬
‫ליתר ביטחון, אם אקנה משהו בזמן שאנחנו שם.‬
‫ואם אתה אוהב להמר,‬
‫אשתי בוודאות תקנה משהו בזמן שנהיה שם.‬
‫מעולם לא הסתכלתי בתוך המזוודה המתקפלת,‬
‫אבל אני מתערב איתכם ‬ ‫שיש בפנים מזוודה מתקפלת קטנה יותר.‬
‫אשתי תמיד אורזת שקית ענקית של תרופות,‬
‫ליתר ביטחון, אם מישהו יחלה.‬
‫פעם אחת הופעתי בבאפלו, בפברואר.‬
‫היה שלג עד כאן. היה לי כאב ראש קל.‬
‫פתחתי את שקית התרופות, ‬ ‫היו שם כדורים נגד מלריה.‬
‫למרבה המזל פספסנו את התפרצות המלריה הגדולה‬ ‫בבאפלו באותו החורף.‬
‫ואני אומר לה, "מותק, אני מת עלייך.‬
‫זה השלב שבו האריזה שלך יוצאת משליטה".‬
‫אז בפעם האחרונה שהתכוננו לצאת לחופשה, ‬ ‫נכנסתי לחדר השינה,‬
‫ותפסתי אותה נוברת לי במזוודה.‬
‫היא הוציאה משם ‬ ‫שקית של שני קילו שיבולת שועל.‬
‫היא אמרה, "אהה. בשביל מה זה?"‬
‫אמרתי, "זה?‬
‫זה…‬
‫ליתר ביטחון, אם שני החמורים שנצטרך ‬ ‫שיסחבו את המזוודות שלך‬
‫יהיו רעבים בזמן שלא נהיה".‬
‫למען האמת, היא לא אורזת הרבה לטיסות‬
‫בניגוד לחופשות אליהן אנחנו נוסעים ברכב.‬
‫אם אנחנו נוסעים לחופשה עם הרכב,‬
‫קו דק מפריד בין אריזה לבין תנועה.‬
‫אבל אשתי ובנותיי חושבות שזוהי חובתן‬
‫למלא את הג'יפ הזה עד הגג.‬
‫הדרך בה הן מעמיסות רכב ‬ ‫תגרום לגבר לשכב על הרצפה ולבכות.‬
‫הן מביאות תיק עם לחם וצ'יפס, ‬ ‫מניחות אותו למטה,‬
‫ומעליו מניחות שלוש מזוודות.‬
‫אני כזה, "אם אתן רוצות שאחיה, ‬ ‫תנו לי לעשות את זה בבקשה".‬
‫כי להעמיס רכב זו אומנות, לא?‬
‫אבא שלי לימד אותי, משחקים טטריס מזוודות.‬
‫מזיזים אותן, מסובבים אותן, הופכים אותן.‬
‫כשהוא סיים,‬
‫לא יכולת להכניס חתיכת נייר ‬ ‫בין שום דבר ברכב.‬
‫אבא שלי היה יכול להכניס רהיטים של בית שלם ‬ ‫בתא המטען של ביואיק.‬
‫"תחזיק את הג'ק, תביא לי את הפסנתר. ‬ ‫תפסתי את המניאק הזה!"‬
‫וכמו אבא שלי, ברגע שאני מעמיס את הרכב,‬
‫אני מוכן לצאת לדרך.‬
‫אשתי לא.‬
‫"לא, אי אפשר לנסוע עדיין."‬
‫"העמסנו את הרכב. למה אי אפשר לנסוע?"‬
‫"כי אני חייבת לסדר את הבית."‬
‫"רגע, מה לעשות?"‬
‫"אני לא אוכל ליהנות ‬
‫אם אני יודעת שאני חוזרת לבית מבולגן."‬
‫"אז למה לא סידרת אותו ביומיים האחרונים?"‬
‫"כי הייתי חייבת לארוז."‬
‫וזה מסביר בקצרה מדוע גברים מתים לפני נשים.‬
‫כי אנחנו רוצים.‬
‫אנחנו נשואים 36 שנה.‬
‫אשתי עדיין… תודה.‬
‫היא עדיין לא מבינה‬
‫שהמטרה העיקרית שלי, ‬ ‫כשאני יוצא לחופשה עם הרכב,‬
‫היא להגיע למקום חפצנו‬
‫בזמן הקצר ביותר ‬ ‫שאי פעם תועד בהיסטוריה האנושית.‬
‫זה כל מה שאני מנסה לעשות.‬
‫לאורך השנים למדתי‬
‫שהמטרה של אשתי כשנוסעים לחופשה ברכב,‬
‫היא לצרוך מספיק נוזלים‬
‫כך שהיא תצטרך להשתין כל רבע שעה,‬
‫ועל ידי כך, לחרב את המטרה שלי.‬
‫אשתי אף פעם לא צריכה ללכת לשירותים‬
‫עד אחרי שעברנו יציאה.‬
‫ואז היא אומרת, ‬ ‫"אני חייבת להשתין, אני ממש חייבת להשתין".‬
‫אז אני אומר, ‬ ‫"ממש תהיה לך הזדמנות בעוד 70 קילומטר‬
‫כי זה המרחק עד היציאה הבאה".‬
‫היא לא מסכימה להשתין בין יציאות.‬
‫כל גבר באולם הזה ‬ ‫היה צריך להשתין בין יציאות.‬
‫לא היו צריכים ללמד אותנו לעשות את זה.‬
‫נולדנו עם הידע הזה.‬
‫עוצרים את הרכב בצד, יוצאים החוצה,‬
‫בודקים את האוויר בצמיג הקדמי הימני.‬
‫זה עד כדי כך קל, נכון?‬
‫ובנות, אתן מסוגלות לעשות את זה.‬
‫אתן מסוגלות. פשוט תחליפו ‬ ‫מהצמיג הקדמי הימני לאחורי הימני.‬
‫אני מקווה שנהניתם הערב.‬
‫אתם יודעים, זה…‬
‫תודה.‬
‫כן, נפלה בחלקי זכות גדולה‬
‫כי אני עושה את זה כבר הרבה זמן.‬
‫ועשיתי המון דברים,‬
‫בין אם זה לכתוב ספרים,‬
‫או להנחות כל מיני תוכניות טלוויזיה.‬
‫כך שמעולם לא השתעממתי.‬
‫אבל אם מישהו היה מכריח אותי לבחור דבר אחד,‬
‫הייתי בוחר בזה בלי להסס.‬
‫אני מת על סטנד-אפ ‬ ‫כי זה מה שאני רואה כשאני עושה את זה.‬
‫"זה מה שאתה עושה. אתה עושה את זה."‬
‫וכל ערב אני אומר, ‬ ‫"תודה לאל שזו לא רק המשפחה שלי.‬
‫גם אנשים אחרים מתנהגים ככה".‬
‫אף אחד מאיתנו לא הבין הכול.‬
‫המשפחות של כולם משוגעות.‬
‫הדבר השלילי היחיד שמצאתי בעבודה הזאת‬
‫הוא שאתה נוסע לבדך.‬
‫זו הסיבה שהיה כזה כיף ‬ ‫לעשות את "בלו קולר קומדי טור",‬
‫כי לא הייתי בדרכים לבדי, ‬ ‫הייתי עם החברים שלי.‬
‫אנשים תמיד אומרים, ‬ ‫"בטח יש לכם המון סיפורים מצחיקים‬
‫מהתקופה שהייתם בסיבוב הופעות". ‬ ‫יש מלא סיפורים.‬
‫אני לא אספר סיפור על החבר'ה האחרים,‬
‫כי הם לא כאן לספר את הצד שלהם‬
‫ולהפוך את זה למצחיק פי שניים,‬
‫אבל אני כן אספר לכם‬
‫סיפור מצחיק עליי מהדרכים‬
‫שנוכל לסיים אתו הערב. אז…‬
‫לא בקיץ 2020, בקיץ 2019,‬
‫הופעתי בכמה הופעות קיץ עם לארי איש הכבלים.‬
‫ובקיץ, אתה מתרגל ל…‬
‫"תעשו את זה."‬
‫אז כשאתה מופיע בקיץ,‬
‫אתה מתרגל לזה שחם לך כי אתה לרוב ‬
‫בפסטיבלים, ירידים,‬
‫או אמפיתיאטרונים.‬
‫הופענו בפסטיבל מוזיקה בפיניקס.‬
‫היו באותו יום 45 מעלות.‬
‫היחצ"ן ניסה לשפר את הרגשתנו.‬
‫"קדימה, חבר'ה. זה חום יבש."‬
‫אמרתי לו, "גם הכיסא החשמלי. יש 45 מעלות".‬
‫אבל ערב אחד אני ולארי הופענו, ‬ ‫וזה היה בדרום.‬
‫אני לא אגיד לכם את שם העיר‬
‫כי בטח יש כאן מישהו מספיק מוכשר ‬ ‫כדי להיכנס לאינטרנט‬
‫ולמצוא צילומים ממצלמת אבטחה שיאשרו את זה.‬
‫אבל לא היה רק חם, הייתה גם לחות.‬
‫וכפי שאתם רואים, אני לא מזיע הרבה.‬
‫אבל באותו הערב, עשר דקות מתחילת ההופעה,‬
‫נטפתי זיעה. כאילו, היא פשוט נטפה לי מהאף.‬
‫30 דקות אחרי תחילת ההופעה, ‬ ‫נראיתי כאילו אני בתחרות החולצה הרטובה.‬
‫כאילו מישהו השפריץ עליי עם צינור. ‬ ‫אני לא חושב שאי פעם הזעתי ככה.‬
‫אז כשנגמרה ההופעה,‬
‫הלכתי מייד לחדר ההלבשה שלי‬
‫והתחלתי לשתות משקה אנרגיה ומים ‬ ‫כדי להחזיר נוזלים.‬
‫אנחנו כמעט אף פעם לא אוכלים לפני הופעה ‬ ‫כי זה די מעייף,‬
‫אז אנחנו תמיד רעבים כשההופעה נגמרת.‬
‫אז הייתי בחדר ההלבשה שלי ‬ ‫ושתיתי משקה אנרגיה‬
‫ושמעתי את לארי איש הכבלים ‬ ‫הולך במורד המסדרון.‬
‫הוא נעמד בפתח הדלת שלי ‬ ‫ואמר, "היי, בוא נלך לאכול".‬
‫לארי אומר את זה הרבה.‬
‫ואני בדרך כלל הולך ‬ ‫כי כיף לראות את לארי אוכל.‬
‫כאילו, הוא אוכל המון.‬
‫אבל אתם יודעים איך זה כשחם לכם מדי, ‬ ‫לא מתחשק לכם לעשות כלום.‬
‫אמרתי לו, ‬ ‫"אחי, חם לי מדי הערב. אני לא רעב.‬
‫נראה לי שאני אחזור למלון ואלך לישון".‬
‫והוא אמר, "אתה צוחק עליי?‬
‫אני כבר לא יכול לחכות ‬ ‫עד שתבקש ממני לעשות בשבילך משהו".‬
‫"אתה בן תשע או משהו?‬
‫זה לא אישי. נהיה לי חם מדי."‬
‫אז נכנסתי לוואן והסיעו אותי בחזרה למלון.‬
‫וכל מי שמתפרנס מנסיעות ‬ ‫יש לו שגרה קטנה משלו.‬
‫אני אוהב שהחדר חשוך אז אני מכבה את האורות.‬
‫אני אוהב שקריר, אז אני מנמיך את הטמפרטורה.‬
‫אבל כל יום אתה בעיר אחרת,‬
‫וכל חדר מלון הוא קצת שונה.‬
‫אז אחד הטריקים שלי הוא,‬
‫אני תמיד מדליק את האור בשירותים ‬ ‫וסוגר את הדלת,‬
‫וככה אם אני חייב לקום בלילה,‬
‫לפחות אני יכול להתמצא ‬ ‫בחדר המלון המסוים הזה.‬
‫ואני בדרך כלל ישן בתחתונים,‬
‫אבל באותו ערב הם היו ספוגים מים.‬
‫ואמרתי לכם, אני אורז רק שלוש זוגות, אז…‬
‫חשבתי, "אני לא ישן בתחתונים רטובים".‬
‫אז הורדתי אותם, ‬ ‫נכנסתי עירום למיטה ונרדמתי מייד.‬
‫התעוררתי בערך באחת וחצי לפנות בוקר‬
‫וממש הייתי חייב להשתין.‬
‫כל גבר מעל גיל 40 יודע על מה אני מדבר.‬
‫אתה חייב להשתין יותר מדי מכדי לחזור לישון.‬
‫אין מצב שתחזור לישון.‬
‫אבל אתה לא באמת רוצה להתעורר.‬
‫אתה רוצה לסיים עם הקטע הזה ולחזור למיטה.‬
‫אז קמתי, העיניים שלי היו חצי פתוחות, ‬ ‫ראיתי את האור ונכנסתי לשם.‬
‫ברגע שהדלת נסגרה, הבנתי שאני במסדרון…‬
‫של מלון ממש על רמה, בלי בגדים.‬
‫אם אתם רוצים להתעורר מהר, ככה עושים את זה.‬
‫תשכחו מקפה, זה הרבה יותר מהיר.‬
‫אז עמדתי עירום לגמרי במסדרון.‬
‫הייתי כמו מאט דיימון בסרט ‬ ‫"להציל את מארק וואטני". "תפתור את הבעיה".‬
‫ידעתי שהחדר של לארי היה ממש מול החדר שלי.‬
‫אז רצתי לשם ודפקתי על הדלת שלו.‬
‫הוא לא פתח.‬
‫יכולתי לדמיין אותו ‬ ‫מציץ מבעד לחור המנעול וצוחק.‬
‫בזמן שדפקתי בדלת שלו, ‬ ‫שמעתי את צלצול המעלית.‬
‫חשבתי, "יש לי סיכוי של 50-50,‬
‫או שהם ילכו לכיוון שלי, ‬ ‫או שהם ילכו לכיוון השני".‬
‫שני חבר'ה קוריאנים יצאו מהמעלית, ‬ ‫דיברו האחד עם השני,‬
‫פנו והתחילו להתקדם לכיווני.‬
‫חשבתי לעצמי, "טוב, מה עושים?‬
‫תתנהג כאילו כלום לא קורה". אז…‬
‫התחלתי ללכת לכיוונם.‬
‫ממש עברתי על פניהם במסדרון. ‬ ‫אמרתי, "היי, מה נשמע?"‬
‫אחד מהם אמר משהו,‬
‫שמאוד קיוויתי שהיה, "וואו, זה היה מרשים".‬
‫אבל כשבדקתי מה התרגום, גיליתי שהוא אמר,‬
‫"ראית את השפם שלה?"‬
‫אז ידעתי שאני לא יכול להיכנס למעליות.‬
‫אני יודע שיש מצלמות במעליות.‬
‫לא רציתי להיכנס למעליות וחשבתי, ‬ ‫"מה אני לעזאזל אני עושה?"‬
‫ראיתי את שלט היציאה ‬ ‫מעל הדלת של חדר המדרגות.‬
‫חשבתי לעצמי, "לפחות תצא מהמסדרון המואר‬
‫אל חדר המדרגות ואז תנסה לחשוב על תוכנית".‬
‫בזמן שרצתי במסדרון, קיוויתי שיהיה שם פח‬
‫עם שקית זבל שאוכל להוציא ‬ ‫וללבוש כמו שמלה או משהו.‬
‫אז נכנסתי לחדר המדרגות ולא היה שם פח.‬
‫ניסיתי לחשוב מה לעשות,‬
‫והבחנתי בשתי פחיות בירה ריקות על הרצפה.‬
‫הסיבה שבכלל קמתי בגללה ‬ ‫הייתה שהייתי צריך להשתין.‬
‫לא היה לי מושג כמה זמן אהיה ‬ ‫בחדר המדרגות הזה,‬
‫ואני לא גאה בזה,‬
‫אבל הרמתי את פחיות הבירה האלה ‬ ‫והשתנתי בתוכן‬
‫והחזרתי אותן למקום.‬
‫אני מרגיש נורא לגבי זה.‬
‫ידעתי שמאוחר יותר מישהו יצטרך לנקות את זה.‬
‫אבל זו הייתה בירת "אולד מילווקי",‬
‫אז הנחתי שירימו אותן ויגידו, ‬ ‫"כן, אין ספק שזה אולד מילווקי"' אז…‬
‫אבל, כמו שאמרתי, זה היה מלון על רמה,‬
‫אז היה להם שירות חדרים 24 שעות ביממה.‬
‫אז חשבתי, "אולי מישהו השאיר ‬ ‫את המגש של שירות החדרים מחוץ לדלת‬
‫ואני אוכל לקחת את מפית הבד שהם מניחים עליו‬
‫וללבוש אותה כמו טרזן או משהו.‬
‫אז התחלתי לרדת במדרגות,‬
‫עצרתי בכל קומה‬
‫והסתכלתי במורד המסדרון ‬ ‫לראות אם יש שם מגש של שירות חדרים.‬
‫ירדתי, לא יודע, ‬ ‫אולי שתיים או שלוש קומות‬
‫ולא ראיתי מגש של שירות חדרים,‬
‫אבל ראיתי שתי קופסאות פיצה ‬ ‫מחוץ לאחד החדרים.‬
‫בשלב הזה, הן נראו לי כמו טוקסידו.‬
‫אז רצתי במסדרון, הרמתי את קופסאות הפיצה,‬
‫וחזרתי למדרגות,‬
‫ירדתי את שתי הקומות האחרונות ‬ ‫ולא מצאתי מגש של שירות חדרים,‬
‫אבל כבר נהיה ממש מאוחר. ‬ ‫היה שתיים לפנות בוקר.‬
‫ובקומה של הלובי יכולתי לפתוח קצת הדלת‬
‫ולראות כמעט את כל הלובי. לא ראיתי אף אחד.‬
‫לא שמעתי אנשים מדברים.‬
‫חשבתי, "טוב, תהיה אמיץ למשך 20 שניות".‬
‫הייתה לי קופסה אחת מקדימה, אחת מאחורה,‬
‫והתחלתי ללכת.‬
‫ניגשתי לקבלה, הייתה שם עובדת.‬
‫כשניגשתי אליה, היא הרימה את המבט ואמרה…‬
‫"אפשר לעזור לך?"‬
‫"כן, גבירתי, אפשר."‬
‫אמרתי, "ננעלתי בטעות מחוץ לחדר,‬
‫אני יכול לקבל מפתח אחר, כדי שאוכל להיכנס?"‬
‫והיא אמרה,‬
‫"יש לך איזושהי תעודה מזהה?"‬
‫אמרתי לה, ‬ ‫"כן, אבל היא בקופסת הפיצה השנייה שלי.‬
‫לא, ננעלתי מחוץ לחדר. אין עליי כלום".‬
‫והיא אמרה, "ובכן…‬
‫נראה לי שאצטרך לקרוא למנהל".‬
‫והיא הלכה מאחורי הקיר.‬
‫חשבתי לעצמי, "היא לא מתקשרת למנהל. ‬ ‫היא מתקשרת למשטרה".‬
‫אבל השעה שתיים לפנות בוקר, ‬ ‫אני עירום ויש קופסת פיצה לפני החבילה שלי.‬
‫מה יכולתי לעשות?‬
‫בזמן שהמתנתי,‬
‫פתאום נפתחו דלתות המלון‬
‫ולארי איש הכבלים נכנס לו פנימה‬
‫יחד עם מנהל סיבוב ההופעות שלנו.‬
‫ואז חשבתי, ‬ ‫"תודה, אלוהים! זו התשובה לתפילותיי".‬
‫הם עברו בלובי, ושוב, אני עירום‬
‫ומחזיק קופסת פיצה.‬
‫לארי ניגש והוא לא אמר, ‬ ‫"אלוהים, אחי, מה קרה לך?"‬
‫הוא הסתכל עליי, הסתכל על קופסת הפיצה,‬
‫ואמר, "חשבתי שאמרת שאתה שלא רעב".‬
‫"ישבתי עירום בלובי ואכלתי פיצה עם פפרוני."‬
‫אמרתי, "אחי, ננעלתי בטעות מחוץ לחדר".‬
‫בערך באותו הזמן חזרה הגברת מהקבלה‬
‫יחד עם מאבטח.‬
‫אמרתי, "לארי, אני צריך שתעשה לי טובה. ‬ ‫בבקשה תגיד לה מי אני,‬
‫כדי שהיא תוכל לתת לי מפתח ‬ ‫ואני אוכל לחזור לחדר שלי".‬
‫הוא הסתכל עליי, הסתכל עליה ואמר,‬
‫"מעולם לא ראיתי אותו קודם לכן".‬
‫והוא נכנס למעלית ועלה למעלה.‬
‫למזלי, המאבטח פרץ בצחוק.‬
‫הוא זיהה את שנינו.‬
‫אני חושב שהוא היה הבחור הכי נחמד ‬ ‫שאי פעם פגשתי.‬
‫הוא הביא את מפתח החירום, ‬ ‫עלה אתי ועם קופסת הפיצה במעלית,‬
‫ליווה אותי במורד המסדרון ‬ ‫והכניס אותי לחדר שלי.‬
‫אמרתי, חכה כאן. הבאתי את הארנק שלי. ‬ ‫נתתי לו שטר של 100 דולר.‬
‫אמרתי לו, "תודה רבה לך.‬
‫בבקשה אל תספר על זה אף פעם לאף אחד".‬
‫ועכשיו אני מספר לכולכם בחינם.‬
‫אז חזרתי לחדר שלי, ‬ ‫לבשתי מכנסי טרנינג וחולצת טריקו,‬
‫וידאתי שמפתח החדר נמצא בכיס שלי,‬
‫וחיכיתי בערך עשר דקות.‬
‫והלכתי לחדר של לארי ודפקתי בדלת.‬
‫כשהוא פתח את הדלת, הוא עדיין צחק.‬
‫הוא כזה…‬
‫הוא אמר, "אמרתי לך שאני לא יכול לחכות‬
‫עד שתבקש ממני לעשות משהו בשבילך".‬
‫אמרתי לו, "בסדר, הכנסת לי. אנחנו שווים?"‬
‫הוא אמר, "כן, אנחנו שווים".‬
‫אמרתי, " רק כדי להוכיח שאני לא נוטר טינה,‬
‫קניתי לך בירה".‬
‫הייתם נפלאים.‬
‫שאלוהים יברך אתכם!‬
‫תשמרו על עצמכם. תדאגו האחד לשני.‬
‫תודה שהגעתם לכאן. אין כמוכם.‬
‫תרגום כתוביות: תמר פימה‬