Downloaded from YTS.MX
EN KOMEDISPECIAL FRÅN NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Tack!
Tack så mycket.
Tack för att ni är här.
Visst är det härligt att vara hemifrån?
Ja!
Jag vill inte prata om covid i kväll.
Jag kommer dock att nämna ett par saker.
Jag lärde mig några saker under covid.
En sak jag lärde mig av att bära munskydd överallt
och andas in min andedräkt
var att jag måste be om ursäkt till alla jag har pratat med
under de senaste 30 åren.
Jösses!
Jag hade ingen aning om att min andedräkt var så dålig.
Jag befann mig i mataffären en dag
och frågade: "Har en ko bajsat på en hög inälvor?
Vad är det där?"
Man bara: "Åh, nej. Det är jag."
En annan sak som jag lärde mig under nedstängningen
är att jag inte är kapabel till
att uppfylla min frus konversationsbehov.
Det krävs en by, som man säger.
Jag är bara en man.
Jag älskar min rara lilla fru,
men hon är en pratkvarn. Hon kan prata öronen av de flesta.
Hon är vad man kallar en verbaliserande tänkare,
vilket betyder att varje gång hon har en tanke eller får en idé
måste hon säga det högt.
Varenda morgon under nedstängningen
steg jag upp och hällde upp en kopp kaffe
och när jag vände mig om stod hon där. Varenda morgon:
"Har du tänkt på vart vi ska åka när pandemin är över?
Jag måste komma ut ur huset. På tal om det
kan du inte ana vad jag fick höra om den nyinflyttade familjen.
Jag sa ju att den damen såg konstig ut.
En lampa har slocknat i köket. Jag kan inte laga mat i mörker.
Om du vill ha mat måste du hämta stegen.
Varför är det så varmt? Är du varm? Jag svettas ihjäl.
Robin sa att hon inte hittar toapapper nånstans. Folk hamstrar.
Folk som hamstrar toapapper har en särskild plats i helvetet.
Det är så fel.
Jag såg precis min häck i spegeln. Varför har du inte sagt nåt?
Det är bred som en skolbuss.
Det är ett under att jag inte välter ner bordslamporna.
Jag hade en underlig dröm.
Jag drömde att din mor och Will Smith gifte sig,
men det är inte det underliga.
Det underliga var att de hoppade från en trampolin
med brandmanshjälmar på sig. Vad tror du att det betyder?
Varför tittar du på mig så? Är mitt hår rufsigt?
Jag vill att du hjälper mig komma på vem vi kan para ihop med min kusin Kyle.
Han är ensam och behöver ha nån. På tal om behov,
du måste ta en titt på min bil för en lampa har lyst ett tag.
Med ett tag menar jag i några månader. Det luktar bränt när jag kör.
Jag tror inte att det ska göra det.
Herregud, tänk om Kyle är bög och inte har kommit ut än?
Be en bön för Chip och Jennifers barnbarn.
Han ska omskäras i dag, och på tal om nedskärningar
är det rea på halsbandet jag vill ha
om du vill köpa det till mig i födelsedagspresent.
Om Kyle är bög, känner du nån vi kan para ihop honom med?
Du jobbar i nöjesbranschen
och det finns många homosexuella i den branschen.
Du lär himla med ögonen och säga att det långt fram i tiden,
men för nästa års fjärde juli-picknick,
ska jag laga potatissalladen som jag gjorde i år
eller ska jag göra den där makaronilådan med fetaost och tomat
som jag gjorde för några veckor sen?
För min del spelar det ingen roll. Vad är det med din bror?
Han är en riktig surpuppa. Jag vill inte prata med honom.
Varför gör du en hängsnara?
Lossa den från takfläkten och gå ner från sängen.
Du stökar till mina kuddar."
Min vardag under nedstängningen.
Det hände också några bra saker under covid.
Riktigt bra saker. Jag blev morfar för första gången.
Så…
Jag älskar den här lilla pojken mest av allt i hela världen.
Och min dotter, jag vet inte hur hon fixade det,
men hon gästade Jerry Springer Show och vi fick veta vem fadern är
utan att spendera ett öre av våra egna pengar.
Det var toppen.
Jag skojar bara.
Vi vet inte vem pappan är.
En annan bra sak som hände var att min mors flipptelefon gick sönder.
Den hade 20 år på nacken.
En månad efter att covid bröt ut gick min mors flipptelefon sönder,
så vi köpte en iPhone till henne. Och om ni frågar mig:
"Jeff. Vill du lära din mamma hur man messar
eller lära din hund att torka sig i röven?"
Då hade jag nog sagt: "Ge mig toalettpappret.
Jag gör ett försök."
Messandet har varit lite utav en utmaning.
Mina döttrar var så glada över att deras farmor äntligen kunde messa.
De messar med varandra. En kväll ringer min mor och säger:
"Vad är 'LOL'?"
Jag sa: "Vad pratar du om?"
"Jordan skickade ett meddelande och i slutet stod det LOL."
Jag frågade: "Hur stavas det?" Hon sa: "L-O-L."
"Mamma, det står för Laugh Out Loud.
Ungdomarna gör så nu. Istället för att skriva ut hela ordet
skriver de initialerna.
IDK betyder 'I don't know'. OMG står för 'oh, my gosh'.
Det är så de gör."
Några kvällar senare fick jag ett mess från min mamma.
"J, B, K, I, D, H, T, Å, T, Ä."
"Herregud. Mamma har fått en stroke."
Jag ringde henne och frågade: "Vad var det där du skickade?"
Hon sa: "Jag gjorde som tjejerna gör.
Jag skrev: 'Jag behöver ketchup ifall du har tänkt åka till affären.'"
Givetvis. Hur kunde jag missa det?
Hon älskar sin iPhone. Den har funktioner som hennes flipptelefon inte hade.
Täckning, exempelvis.
Hon ringde en kväll och jag svarade,
för jag hade inget annat för mig i en och en halv timme.
Jag pratar med min mamma och under samtalet säger hon
och det har skett flera inbrott i hennes bostadsområde.
Jag sa: "Mamma, det är lite oroväckande." Hon sa: "Jag vet.
Det är därför jag funderar på att skaffa vapenlicens."
Min mor är 85 år gammal.
Hon ser dåligt, hennes hörsel är ännu sämre
och hon har balanssinne som Ron White efter midnatt.
Och nu funderar hon på att skaffa en pistol.
"Mamma, jag är för det andra tillägget. Kalla mig överdrivet försiktig,
men du borde kanske inte bära vapen när du har ett bärbart trygghetslarm."
Hon kan förvara kulorna i sina pillerdosor.
"Mamma, du borde nog tänka över det här.
Vi får hoppas att det är lättare att ladda vapnet
än vad det är att få upp ett burklock, annars är du illa ute."
Hon har ledgångsreumatism i fingrarna.
Sen tänkte jag: "Min agent kan nog fixa en reklamfilm åt henne.
'Min artrit hade blivit så vansklig
att jag knappt kunde stoppa in en kula i kammaren.
Men tack vare nya och förbättrade Bufferin kommer kulorna att hagla!
Hänger du med, polarn?'"
Jag sa till min fru: "Jag vet vad min mor ska få i julklapp.
Hon ska få ett magnetiskt hölster som hon kan fästa på sin rullator
och hennes make ska få en skottsäker väst som han kan ha på sig under sin kofta,
ifall det skulle slå slint för henne när hon tittar på Lyckohjulet."
Det är där min fru och jag befinner oss i livet just nu.
Våra barn växte upp och flyttade hemifrån.
Vi fick en kort paus och nu tar vi hand om våra föräldrar.
De passerade varandra på uppfarten.
Jag trodde att tonåringar var knäppa.
Tonåringar är en dans på rosor i jämförelse med äldre människor.
De är galna!
Min bil var på verkstaden. De ringde och sa att de var klara.
Jag ringde min svärfar. "Kan du köra dit mig?"
På väg till verkstaden behövde han stanna för att tanka.
Jag lärde mig att det är möjligt under det korta avbrottet
att tvätta hela bilen
med bensinstationen tvättsvamp.
Jag vet det här eftersom jag satt på passagerarsidan
och såg honom göra det.
Jag satt där tills killen vid pumpen bredvid började filma
och då sjönk jag ner till golvet,
för jag ville inte bli taggad på Instagram.
När han satte sig i bilen sa jag:
"Vet du att det finns en biltvätt på bensinstationen?"
Han svarar: "Det kostar sex dollar."
"Så för att spara sex dollar
gav du upp din värdighet och tvättade bilen
med en svamp och världens smutsigaste vatten?"
Jag brukade fantisera om att dejta en tjej
lika snuskig som tvättvattnet på en bensinstation.
Han är en tokstolle.
Han går omkring med byxorna upp till bröstvårtorna.
Han pratar om hur världen har gått åt helvete
och hur det var bättre på den gamla goda tiden.
När han beskriver sin uppväxt låter den väldigt tuff. "Åh, ja.
Vi hade ingen el. Min bror och jag delade på ett par skor.
Vi var tvungna att gå till skolan i meterhög snö."
"När kom det metervis med snö i New Orleans?"
Jag förstår dock vad han menar med den gamla goda tiden.
Tänk på det. När man är gammal
har teknik förändrat hela ens liv.
Vår moral har förändrats.
Samhället har förändrats.
Helt plötsligt lever man i en värld som man inte förstår.
Man längtar tillbaka till den värld som man kände att man förstod.
"Den gamla goda tiden" var dock inte perfekt.
Jag frågade min mamma.
Visste ni att min mor hade ett utedass tills hon var 14 år gammal?
"Mamma, vad gjorde du på vintern när du behövde gå på toaletten på natten?"
"Vi gjorde våra behov i en spann."
De kallar det för nattkärl eller potta. De gjorde det.
De kissade i en hink.
Jag tänker:
"Jag vet hur min fru reagerar på doften av en broccoligryta
som har stått i kylen en dag för länge.
Jag kan inte föreställa mig
hur hon skulle reagera om det stod en hink med bajs i vardagsrummet."
Ett annat ord för livstid är som ni vet livsspann.
Det är säkert det som menas.
"Älskling, förlåt,
men jag råkade sparka omkull spannen som stod i vardagsrummet."
Om allt var perfekt på den gamla goda tiden
hade killen som uppfann Viagra inte blivit miljardär.
När Gud sa att man var ute ur leken på den gamla goda tiden,
då tog man upp trädgårdsarbete.
De enda lökarna man fick smeka var de som växte bredvid tomaterna.
Tack vare Viagra kan folk hålla på upp i 80-årsåldern.
Håll kvar den mentala bilden ett tag.
Den högen med hud. Allt i högen ser ut som att det behöver strykas.
Det är bra att ålderdomshemmen ger gubbarna en halv tablett om natten
så att de inte ska trilla ur sängen.
Lite som ett cykelstöd.
Alla pratar om det här.
På den gamla goda tiden,
om en man försökte spela biljard med ett rep,
då höll han det för sig själv.
Nu är det en hemindustri.
Jag hörde en radioreklam häromdagen. Killen sa att hans potenshöjande medel
kan få män att prestera i 30, 60 och 90 minuter.
Jag tänkte: "90 minuter?
Herregud. Så länge kan jag inte koncentrera mig.
Efter 20 minuter säger jag: "Jag ska fixa en macka. Vill du ha nåt?"
Man måste kunna åldras med värdighet.
Jag saknar min ungdom. Jag saknar min unga kropp.
Jag hade inte bytt min visa själ mot den, men jag saknar min unga kropp.
Jag minns när jag var barn och hade överskottsenergi.
När var senaste gången ni hade överskottsenergi?
När man var barn hade man så mycket energi.
Man kunde inte sitta still och titta på teve.
Man stod på huvudet eller hade halva kroppen i en fåtölj.
Under reklampausen brottades man med varandra tills programmet började.
Om ni kommer hem till mig och ser att jag tittar på teve
med baken i soffan och huvudet på golvet,
ring SOS Alarm.
Om jag fortfarande är i livet
finns det inte en chans att jag kan ställa mig upp på egen hand.
Jag hade en underbar barndom.
Jag ägnade mig åt all slags sport.
Mina föräldrar krävde inte att jag skulle välja en sport.
De trodde att jag skulle spela vad som helst på professionell nivå.
Det var konstigt på den tiden.
Om man ville ha en pokal var man tvungen att vinna.
Det var knäppt.
Så många fina minnen. Jag minns när jag gick till doktorn.
Om man uppförde sig och inte grät när man fick en spruta
fick man välja en leksak från skattkistan
hos sjuksköterskorna. Minns ni skattkistan?
Varför slutade vi med det?
Det hade inte gjort mig något att gå till doktorn för att undersöka prostatan
om jag visste att jag fick svänga förbi skattkistan och välja en ny spindelring.
"Den lyser i mörkret. Släck lampan. Kolla in den här."
Jag minns när jag låg i bilens bakruta hela vägen till Florida.
Nu för tiden, på grund av lagen om bilbarnstol
ser man inte vart man är på väg förrän man går i sjätte klass.
Man ser bara var man har varit.
En av de svåraste sakerna i livet är att komma ihåg lösenord.
Ingen kommer ihåg sina lösenord. De är så många.
När jag var barn på den gamla goda tiden behövde jag bara komma ihåg ett.
Det var lösenordet för att bli insläppt i vår hemliga klubb ute i skogen.
Det var nåt i särklass.
"Vad är lösenordet?"
"Tuttar."
Det var det enda vi tänkte på, så varför inte ha det som lösenord?
Vartenda möte vi hade i den klubbstugan handlade om det.
En av mina vänner som sitter i fängelse nu
hade en teori om att i det fall himlen var en perfekt plats,
då skulle det finnas fält med nakna tuttar efter man passerade pärlporten.
och man skulle få ta av sig skorna och springa omkring.
Jag minns att jag tänkte: "Jag måste gå i kyrkan."
Utbildningssystemet är nog bättre nu.
De utvärderar en för att se om man har svårigheter
eller om man är begåvad.
På den gamla goda tiden spelade det ingen roll om man var ett geni
eller om man åt kritor. Alla gick i samma klass.
De tänkte inte igenom vad de lärde ut. När jag gick i high school
ägnades alla engelskalektioner under en hel termin åt poesi.
Vad ska arbetarbarn från fel sida av stan göra med poesi?
Min make kommer inte hem Innan klockan tolv
Vår katt kräktes upp En död fågel på vårt golv
Jag har fyra små barn Som måste kläs
Snälla, fråga inte Varför jag röker gräs
Nu lär de ut sex- och samlevnad i mellanstadiet.
Ingen lärde mig nåt om sex på den gamla goda tiden.
Mina föräldrar sa inget. Min skola lärde mig ingenting.
Det jag lärde mig om sex fick jag lista ut själv.
När jag var 11 år gammal hade jag en farbror som födde upp kaniner.
En helg var vi på hans gård
och han tog oss till skjulet där han höll kaninerna.
Hanarnas burar var på ena sidan
och honorna på den andra sidan. Han öppnade en hanes bur,
lyfte den i nackskinnet, öppnade en honas bur och kastade in honom.
Hankaninen hoppade på honkaninen
och hamrade på henne som en orkan i ungefär fem sekunder.
Sedan föll han på rygg.
Alla skrattade, utom jag.
"Jösses. Jag vet inte om jag kommer klara att göra det så fort."
Det visade sig att jag inte hade nåt att oroa mig över.
Ni vet…
Den största skillnaden
mellan den gamla goda tiden och nu är den här.
Den här lilla prylen.
Den här prylen förändrade världen.
Alla har en sån här i handen dygnet runt, 365 dagar om året.
Det spelar ingen roll om man bor i ett u-land.
Även om man inte har mat har man en mobil.
På den gamla goda tiden hade hela familjen en telefon.
Den satt fast i köksväggen.
Den kom i fyra färger: Svart, vit, guld och avokadogrön.
Vi hade den avokadogröna
och mina föräldrar valde den extra långa sladden.
Telefonbolaget snålade inte med den extra långa sladden.
Vår sladd var en halv kilometer lång.
Min mor kunde gå nedför uppfarten och kolla brevlådan
utan att sluta prata med sin syster. "Du vet, jag…"
Eftersom hela familjen delade på telefonen fanns det ingen avskildhet.
Man fick komma på knep. Man fick trä den under dörren
och prata med sin pojk- eller flickvän i skafferiet
medan ens syskon gjorde pussljud på andra sidan.
Men eftersom den sträcktes ut så mycket,
minns ni baksidan med att ha en extra lång sladd?
Ja, den var alltid
hoptrasslad.
Som moster Judys trosa efter kickboxning.
När den var uttöjd var den nästan som ett dödligt vapen.
Min mor pratade i telefon när hon lagade mat på andra sidan köket.
En kväll när hon lagar mat och pratar
jagar jag min bror genom huset. Vi sprang in i köket
och han såg inte sladden. Den träffade honom här.
Hans fötter flög upp i luften och hans huvud träffade golvet.
Min mor slutade inte att prata. Hon bara…
Jag pratar i telefon.
Jag måste dock säga
att på den gamla goda tiden blev man glad när telefonen ringde.
Man tävlade om vem som skulle få svara.
Man visste inte vem det var.
Det kunde vara farmor eller USA:s president.
Man visste inte förrän man svarade.
Men uppringnings-id har förstört den glädjen man kände.
Nu när det ringer:
"Nej, för fan. Jag vill inte.
Ingen har tid för det där."
Eftersom vi stoppar mobilen i fickor och väskor
kommer den emot andra saker
och vi ringer folk som vi inte menar att ringa.
Det kallas fickringning.
Jag ska ta reda på om ni är en ärlig publik.
Hur många lyssnar mer uppmärksamt på såna fickringningar
än vad ge gör på vanliga telefonsamtal?
Om nån fickringer mig och jag inte har nåt för mig,
då lyssnar jag i cirka 20 minuter.
Min vän Purdie tillverkar möbler.
Han har alltid sin mobil i framfickan, så han fickringer alltid massa folk.
En kväll fickringde han mig och jag hade ingenting för mig,
så jag lyssnade när han gick omkring i sin verkstad.
Efter tio minuter
hör jag att en dörr öppnas och ett lock fälls upp.
Jag hör honom kissa.
Eftersom jag är en mogen man hoppar jag ur min fåtölj,
springer in i köket till min fru och säger: "Purds kissar!"
Vi slog på högtalartelefonen. Jag och min fru stod där
och lyssnade på min vän när han kissade.
"Herregud. Jag hoppas att han fiser. Snälla."
Vad är det för fel på oss?
Det är fascinerande.
Saken som satt på köksväggen var bara en telefon. Den här är allt.
Den är allt det som vi brukade behöva gå nånstans för att få tag på.
Folk brukade vara uppe sent och titta på nyheterna kl. 23.00
för att höra sportresultatet och väderprognosen.
Nu har vi en uppdaterad väderradar.
Man har en 14-dygnsprognos och de senaste sportnyheterna.
Den här saken är ens flygbiljett, bibel, ficklampa och adressbok.
Den är ett musikbibliotek och en spelarkad.
Det är en förstklassig kamera.
Vissa ungdomar känner inte till detta. Kameror brukade vara en separat pryl
som man fick köpa film till och sätta in i.
Man tog 24 foton utan att veta om de var bra eller dåliga.
Sen när man hade tagit alla 24 tog man ur filmen,
gick till ett fotolabb, gav dem filmen så att de kunde framkalla den.
Sen, efter att alla på fotolabbet hade haft chansen att titta på ens foton,
då ringde de och man fick gå och hämta dem.
Man visste att de tittade. De sa: "När besökte ni Grand Canyon?"
"Din jävel."
Men på den tiden var fotografier dyrbara.
Även om det var suddigt eller om nåns huvud inte kom med
satte man in dem i ett album
för det var det enda som bevisade att man hade åkt nånstans.
Nu när nåt är på tok med en bild, då raderar man den och tar en ny.
Foton är inte längre dyrbara. Vi fotograferar allt.
Mina döttrar fotograferar sin mat.
När vi är på restaurang och tallriken kommer
säger mina döttrar: "Vänta. Kameran äter först."
De fotograferar sin mat och skickar bilden till sina vänner.
När jag åt en god våffla under min uppväxt,
då fick folk lita på mitt ord.
Den är fantastisk.
Vet ni att den kan hitta sig själv om den hamnar på villovägar?
De flesta behöver Jesus hjälp med det, men inte den här spjuvern.
Den kan inte bara hitta sig själv, den kan hitta dig.
Den kan hitta en familjemedlem. Det är en förstklassig GPS.
Man kan mata in vilken destination som helst.
Den visar vägen och berättar vilken tid man anländer.
GPS fanns inte på den gamla goda tiden. Vi hade kartor.
Vi förvarade dem i bilens handskfack.
Ingen ville veckla upp den, för då kunde man aldrig vika ihop den igen.
Vi körde alltid vilse. När vi åkte på semester
var vår pappa den enda som beräknade rutten.
"Jaha, barn. Jag har ångrat mig.
Istället för att åka till Disney World åker vi till järnhandeln.
Vad säger ni om det?"
Den är fantastisk. Den här lilla saken
är mer kraftfull än världens största datorer på 80-talet.
Man har all världens kunskap i sin hand.
Vill du veta hur mycket en elefant väger, fråga din mobil.
Vill du veta hur lång Tom Cruise är, fråga din mobil.
Om vi ville veta nåt på den gamla goda tiden
fick vi vänta tills våra snåla föräldrar köpte ett uppslagsverk.
Grejen var att man inte fick alla samtidigt.
Man gjorde en delbetalning och fick band A.
Man gjorde fler delbetalningar och fick några år senare band B.
Så under första året kunde man föra ett intelligent samtal om Antarktis.
Eller om axolotler.
Men om man skulle skriva en uppsats om Zimbabwe
fick man gå om den årskursen.
Band Z kom när man var i 30-årsåldern.
Jag vet inte om det nödvändigtvis är bra att ha all den här kunskapen.
Vi är besatta. Särskilt när det gäller hälsogrejer.
På den gamla goda tiden accepterade man sveda och värk.
Det var en del av att bli gammal.
Men nu när vi har nåt som ömmar måste vi googla det.
Man kan ha ett trasigt nagelband. "Vad gör man åt trasiga nagelband?"
"I sällsynta fall kan trasiga nagelband vara en indikation på
odiagnostiserad hjärnblödning."
"Tusan!"
"Vad står på, Lloyd?" "Det ska jag berätta, Connie.
För 60 sekunder sedan visste jag ingenting om hjärnan
och nu blöder den tydligen."
Alla de här hälsogrejerna skrämmer livet ur en.
Man behöver inte ens leta. Ett popupfönster kom upp
och det stod: "Ryggvärk kan vara en tidig indikation på förtida blindhet."
Fan, jag har ont i ryggen.
Jag trodde att det berodde på att jag hjälpte min fru att möblera om.
Varför flyttade jag på soffan? Nu kommer jag att gå in i den.
Jag måste beställa en ledhund på nätet
medan jag fortfarande kan hitta min laptop.
Den är en teve. Nu finns det ingen ursäkt till att missa matchen.
Hur många av er har varit på bröllop och haft mobilen i knät,
skruvat ner volymen och kollat på fotbollsmatch?
Ja, och porr. Man behöver inte leta efter det.
Det finns så mycket porr, porren letar efter dig.
Jag och min fru försökte komma på var vi skulle äta en kväll.
Jag skrev "utsökt italienskt nära mig".
Jag bara…
Mamma mia.
Det där är en het köttbulle.
På den gamla goda tiden
fick man se porr när en av ens vänner hittade en gammal Playboy -tidning.
Man smög med sig den tillbaka till klubbhuset i skogen.
Det förklarar lösenordet.
Och om man gillar porr är den goda tiden nu,
för det krävdes två händer för att hålla den där tidningen,
men man kan hålla mobilen med en hand.
Människan som lyckas korrumpera allt som är gott
har kommit på så snuskiga saker att göra med den här.
Folk tar bilder av sina privata delar och skickar dem till andra människor,
vilket är en förträfflig idé.
Vad kan gå snett med en sådan idé?
På den gamla goda tiden,
om jag ville skicka en bild på mina privata delar till min flickvän,
då fick jag leta upp ett pappersark,
lägga det på köksbordskanten,
vänta tills ingen var hemma,
springa till bordet, dra ner byxorna,
lägga pillen på pappret,
ta en penna och följa konturerna.
Sen behövde jag skaffa en ask färgkritor. Det måste vara asken med 64 stycken,
för det var den enda som hade en hudfärgad krita.
Jag var tvungen att färglägga den, stoppa den i ett kuvert,
skriva min flickväns adress, sätta på ett frimärke
och lägga den i brevlådan.
Tre dagar senare ringde hon och sa:
"Varför skickade du en teckning av din tumme?"
Det blev inte så sexigt som man tänkte sig.
En av sakerna jag saknade mest under covid
var det här, att turnera. Jag älskar att resa. Min fru älskar att resa.
När det stod klart att vi inte skulle resa nånstans på ett tag
beställde hon en bunt resetidningar.
När jag satt hemma en kväll och bläddrade igenom en tidning
läste jag en artikel skriven av en kvinna.
Hon ville lära andra kvinnor hur man packar för en tiodagarsresa
i en kabinväska.
Jag säger det igen. En kvinna
packar för tio dagar
i en kabinväska.
"Vilken sorts kvinna snackar hon om?
Barbie?"
Min fru kan inte packa för att åka på nudistläger i en kabinväska.
Man får bara ha med sig en kabinväska.
Min fru reser med två stycken
och jag har det som får plats i mina fickor.
Jag tyckte att det var intressant. Vi lever i en tid
när folk försöker göra allt sexistiskt,
men hon riktade artikeln till kvinnor. Hon sa inte män.
Män klarar sig med en kabinväska.
-Klarar du det? -Ja, då.
Jag gör det.
Jag kanske återanvänder mina strumpor och kalsonger, men det går.
Jag tror att de flesta män packar på samma sätt som jag.
Jag går in i garderoben och tänker: "Jag ska vara borta i tre dagar.
Tre dagar betyder tre par strumpor, tre kalsonger, tre skjortor,
ett extra par jeans ifall jag spiller nåt på de här.
Tandborste, rakhyvel. Pang, resklar." Tio sekunders väl genomtänkt packning.
Så packar jag.
När jag åker på semester med min fru…
Jag vill först säga att jag älskar att resa med min fru,
för hon är mycket "vänligare" när hon är på semester.
Nånting med att ha siffror på dörren verkar göra henne tänd.
Samma tjej som inte ger mig en blick hemma,
om det finns siffror på dörren hänger hon upp en trapets
innan piccolon har hunnit hämta is.
Jag älskar att åka på semester med min fru.
Utmaningen ligger i att komma dit,
för min fru behöver mer än tio sekunder på sig att packa.
Hon behöver flera dagar.
Hon har outfits.
Inte en enda man i det här rummet har outfits.
Men min fru har en uppsättning kläder för varje dag vi ska vara borta.
Plus extra outfits, ifall vi äter middag på ett tjusigt ställe.
Plus reservoutfits, ifall nåt händer med de första.
Det här tar mycket tid och jobb.
Två eller tre dagar innan vi ska resa plockar min fru fram kläder ur garderoben.
Hon lägger ut dem på sängen
som kläder till en klippdocka.
Hon bara stirrar på dem.
Ibland ropar hon: "Jag behöver din hjälp.
Jag har sållat ner till de här två outfitsen.
Vilken gillar du mest?"
"Den till vänster."
"Skämtar du?
Vad är det för fel på den till höger?"
"Inget, men jag gillar den till vänster."
"Jag älskar den till höger."
"Nu när jag tänker efter tror jag att jag gillar den till höger."
"Nej, det gör du inte.
Du säger bara det. Nu vet jag inte vad jag ska göra."
"Jag vet vad jag ska göra.
Jag ska hoppa ut framför en buss. Du kan stå här och stirra."
Skillnaden mellan oss
är att när jag har packat, då är jag klar.
Min frus kläder utgör bara grunden.
Hennes väska är som en arkeologisk utgrävning. Den har flera lager.
När hon har valt ut sina outfits
måste hon gå tillbaka och välja smycken som passar ihop med hennes outfits.
Det påminner om juryurvalsprocessen på rättegångsteve.
Skor utgör nästa lager.
Skorna tar lång tid. Hon vill inte vara borta från sina skor.
Det tar längre tid att välja skor än det gjorde att välja namn på barnen.
Jag hoppas att hon aldrig behöver välja mellan sina skor och mig.
Kirurgen säger: "Mrs Foxworthy, vi kan rädda Jeffs liv,
men då måste du göra dig av med alla dina skor."
"Han vill bli kremerad.
Jag behöver nya skor till begravningen."
Nästa lager består av elektronik.
En gång när vi var på semester fanns det ingen hårfön på hotellrummet.
Nu packar min fru alltid ner en hårfön.
Hon packar också ner en locktång och en plattång.
"Tar de inte ut varandra?"
Sen packar hon ner en sminkspegel
som har 12 x förstorande glas på ena sidan.
Ingen behöver se sitt ansikte uppförstorat 12 gånger.
Med 12 gångers förstoring ser en rynka ut som ett dike,
en pormask ser ut som ett brunnslock
och Gud förbjude att hon hittar ett strå på hakan.
En tjej går inte utanför dörren om hon ser nåt på hakan
som ser ut som ett krigsskepps förankringsrep.
Jag har aldrig tittat på mitt ansikte i den 12 x förstorande spegeln.
Okej, för att vara ärlig, några gånger när jag steg ur duschen
ställde jag mig framför den i några minuter.
Buenos dias, señor Enchilada Grande.
Nästa lager är ett kvinnligt fenomen.
Det är "ifall att"-lagret.
Hon packar alltid ner en regnjacka och ett paraply, ifall det skulle regna.
"Jag kollade väderprognosen och det är mindre än 5 % chans för regn."
"Okej, visst.
Jag vet inte vad du ska göra om det regnar."
"Jag går nog in igen."
Hon packar alltid ner en lättare jacka
ifall det blir kallt på kvällen.
Som det ofta blir i Orlando i juli.
Har nån en fru eller flickvän som gör likadant?
Min fru packar ner en hopfällbar mjuk resväska
inuti den hårda resväskan.
Folk pekar på varandra.
"Ifall jag köper nåt när vi är där."
Gillar man vadslagning
kan vi slå vad om att min fru köper nåt när vi är där.
Jag har aldrig sett vad som finns i den mjuka resväskan
men jag slår vad om att det finns ytterligare en resväska.
Min fru packar alltid ner en treliters plastpåse med medicin,
ifall nån blir sjuk.
En februari hade jag en föreställning i Buffalo.
Det snöade och jag hade huvudvärk.
Jag öppnar medicinväskan och hittar malariatabletter.
Jag missade som tur väl var malariautbrottet i Buffalo den vintern.
Jag sa: "Raring, jag älskar dig, men ditt packande har gått överstyr."
Sist vi gjorde oss redo för att åka iväg gick jag in i sovrummet
och ertappade henne med att rota igenom min resväska.
Hon tar fram en tvåkilos havregryns- förpackning. "Jaha, ja. Vad är det här?"
"Det där?
Det
är bara ifall de två åsnorna som ska bära ditt bagage blir hungriga."
Hon packar mindre när hon ska flyga
än vad hon gör när vi ska åka på bilsemester.
När vi åker på bilsemester
är det en hårfin skillnad mellan att packa och att flytta.
Min fru och min dotter tror att det är deras plikt
att fylla bilen till taket.
Sättet de packar bilen kan få vilken man som helst att gråta.
De börjar med att lägga en påse bröd och en chipspåse underst.
De lägger tre resväskor ovanpå.
"Låt mig göra det här om ni vill ha mig vid liv."
Det krävs skicklighet för att packa bilen.
Min far lärde mig att man ska göra väsk-Tetris.
Vänd, snurra, vänd dem upp och ner.
När han var klar
fick man inte plats med ett pappersark mellan nånting i bilen.
Min far kan stuva in ett helt bohag i bagaget på en Buick.
"Håll domkraften och ge mig pianot. Jag fixar det här!"
Och precis som min far är jag redo att åka när bilen är packad.
Inte min fru.
"Vi kan inte åka än."
"Bilen är packad. Varför inte?" "Jag måste städa huset."
"Vänta, va?"
"Jag kan inte slappna av
om jag vet att jag kommer komma hem till ett stökigt hus."
"Varför städade du inte under de senaste dagarna?"
"Jag var tvungen att packa."
Vilket är skälet till, i ett nötskal, att män dör före kvinnor.
Vi vill göra det.
Vi har varit gifta i 36 år.
Min fru… Tack.
Hon förstår fortfarande inte
att mitt primära mål när vi åker på bilsemester
är att komma dit vi ska på kortast möjliga tid.
Det är allt.
Jag har lärt mig genom åren att min frus mål när vi reser med bil
är att dricka så pass mycket vätska
så att vi måste stanna för att kissa en gång i kvarten,
vilket saboterar mitt mål.
Min fru behöver aldrig gå på toaletten förrän efter vi har passerat en avfart.
Då säger hon: "Jag är jättekissnödig."
"Du får en ny chans om 70 kilometer. Så långt är det till nästa avfart."
Hon vill inte kissa mellan avfarter.
Alla män i det här rummet har kissat mellan avfarter.
Ingen behövde lära oss det. Vi föddes med den här kunskapen.
Man stannar till vid vägkanten och kollar luften i det högra bildäcket.
Så enkelt är det.
Och damerna kan också göra det här.
Ni kan det, men vid höger bakdäck istället för höger framdäck.
Jag hoppas att ni hade kul i kväll. Det är…
Tack.
Jag är lyckligt lottad som har fått göra det här under en väldigt lång tid.
Jag har ägnat mig åt många olika saker. Jag har skrivit böcker
och varit programledare för Är du smartare än en femteklassare?
Jag har aldrig känt mig uttråkad.
Om nån pistolhotade mig och sa: "Du måste välja en sak,"
då hade det utan tvekan varit det här.
Jag älskar stand-up, för det här är vad jag ser:
"Du gör också det där."
Varje kväll tänker jag:
"Det är inte bara min familj. Andra människor gör samma sak."
Ingen av oss har kläm på livet. Alla familjer är knäppa.
Det enda negativa med det här jobbet är att turnélivet är ensamt.
Det var därför Blue Collar Comedy Tour var så himla kul,
för jag var på turné med mina vänner.
Folk säger alltid: "Du måste ha så många roliga historier
från när ni turnerade ihop." Det finns jättemånga.
Jag ska inte prata om de andra killarna,
för de kan inte ge sin sida av saken och göra det dubbelt så komiskt.
Men jag kan berätta
en kul turnéhistoria om mig
som vi avslutar den här kvällen med.
Det var inte sommaren 2020, utan under sommaren 2019.
Jag och Larry the Cable Guy uppträdde ihop.
På sommaren vänjer man sig vid…
Kör på.
När man uppträder på sommaren
vänjer man sig vid att vara varm, för det är oftast festivaler eller mässor
eller amfiteatrar.
Vi uppträdde på en musikfestival i Phoenix.
Det var 45 grader varmt.
Arrangören försökte lugna oss. "Kom igen, hörni. Det är en torr hetta."
"Precis som elektriska stolen. Det är 45 grader."
Larry och jag gjorde en föreställning. Det var i Södern.
Jag säger inte vilken stad.
Nån kan säkert söka på nätet
och hitta en övervakningskamera som bekräftar det här.
Det var en fuktig hetta.
Som ni ser svettas jag inte särskilt mycket,
men efter tio minuter den här kvällen är jag genomblöt. Det droppar från näsan.
Efter 30 minuter ser det ut som att jag tävlar i en wet t-shirttävling
eller har blivit nersprutad med en brandslang.
Jag har aldrig svettats så mycket.
När föreställningen är över går jag tillbaka till min loge
och bälgar i mig Gatorade för att återställa vätskebalansen.
Vi äter inte innan ett uppträdande för det gör en slö,
så vi är alltid hungriga när föreställningen är över.
Jag är i min loge och klunkar i mig Gatorade
när jag hör Larry the Cable Guy utanför.
Han ställer sig i dörröppningen och säger: "Vi går och käkar."
Larry säger det hela tiden.
Jag brukar följa med. Det är kul att se när Larry äter.
Han kan verkligen äta.
Men när man känner sig varm har man inte lust att göra nåt.
Jag sa: "Jag är för varm. Jag är inte hungrig.
Jag åker tillbaka till hotellet och sover."
Han sa: "Allvarligt?
Vänta bara tills du ber mig att göra nåt för dig."
"Är du nio år gammal?
Det är inget personligt. Jag är varm."
Jag sätter mig i en van som kör mig till hotellet.
När ens jobb är att turnera har man en rutin.
Jag gillar att ha det mörkt på rummet, så jag dämpar alltid belysningen.
Jag vill ha det kallt, så jag vrider ner termostaten.
Man är i en ny stad varje dag och hotellrummen är lite olika.
Ett av mina knep är att jag alltid tänder badrumsbelysningen och stänger dörren,
så om jag behöver gå upp på natten
kan jag åtminstone orientera mig i det här hotellrummet.
Jag sover oftast i kalsonger, men den här kvällen var de genomblöta.
Jag packar ju bara ner tre stycken, så…
Jag vill inte sova i blöta underkläder.
Jag tar av mig dem, går till sängs och somnar.
Jag vaknar halv ett på morgonen och är väldigt, väldigt kissnödig.
Killar över 40 vet vad jag pratar om.
Man är för kissnödig för att kunna somna om.
Men man vill inte vakna.
Man vill bara få det överstökat och gå tillbaka till sängen.
Jag stiger upp med halvslutna ögon. Jag ser att det lyser och går in.
När dörren stängs inser jag att jag är i korridoren…
…i ett tjusigt hotell utan en tråd på kroppen.
Vill man vakna på nolltid är det här rätt sätt att göra det på.
Glöm kaffe. Det här går fortare.
Så, jag står där i korridoren helt naken.
Jag är som Matt Damon i The Martian. "Lös det här problemet."
Jag visste att Larrys rum låg på andra sidan korridoren.
Jag springer dit och knackar på hans dörr. Han öppnar inte.
Jag föreställer mig att han står och kikar genom titthålet och skrattar.
När jag står där och knackar hör jag ett pling från hissen.
Chansen är 50/50.
Antingen går de åt mitt håll eller så går de åt andra hållet.
Två koreanska grabbar stiger ur hissen.
De pratar, vänder runt hörnet och går åt mitt håll.
"Vad ska jag göra? Låtsas som ingenting." Så…
Jag går åt deras håll.
Jag möter dem i korridoren. "Hej, hur är läget?"
En av dem säger nåt.
Jag hoppades att det betydde: "Det där var imponerande"
Men när jag kollade upp det fick jag veta att det betydde:
"Såg du hennes mustasch?"
Jag visste att jag inte kunde ta hissen.
Det finns övervakningskameror i hissar.
Jag ville inte ta hissen och tänkte: "Vad tusan ska jag göra?"
Jag såg en utgångsskylt över dörren till trapphuset.
"Jag måste komma bort från den upplysta hallen.
Jag går in i trapphuset och kommer på en plan."
Jag sprang nedför korridoren och hoppades att det skulle finnas en soptunna
och en sopsäck som jag kan använda som en klänning.
Jag når trapphuset och det finns ingen soptunna.
Jag försökte komma på vad jag skulle göra.
Jag lade märke till att det låg några tomma ölburkar på golvet.
Anledningen till att jag ens steg upp var ju att jag behövde kissa.
Jag visste inte hur länge jag skulle bli kvar i trapphuset,
jag är inte stolt över detta,
men jag kissade i ölburkarna och ställde sen tillbaka dem.
Jag kände mig hemsk,
för jag visste att nån så småningom måste städa upp det där.
Men det var ett pissöl,
så jag tänkte att den som städar bara: "Ja, visst är det pissöl."
Men som jag sa, det här var ett tjusigt hotell.
De hade 24-timmars rumsbetjäning.
Jag tänkte: "Nån kanske har lämnat sin bricka utanför dörren.
Jag kan använda den där tygservetten och bära den som en Tarzan-liknande grej.
Så jag går ner i trapphuset och stannar till på varje våningsplan.
Jag tittar efter en rumsbetjäningsbricka i korridorerna.
Jag går ner två eller tre våningar och jag hittar ingen bricka,
men jag ser två tomma pizzakartonger utanför ett rum.
I detta läget ser de ut som en smoking.
Jag springer dit, tar kartongerna, går tillbaka till trapphuset,
går ner de resterande våningarna och hittar aldrig en bricka.
Det är väldigt sent. Klockan är två på morgonen.
När jag når bottenvåningen gläntar jag på dörren.
Jag ser nästan hela lobbyn. Jag ser inte nån. Jag hör inget prat.
Jag tänker: "Var modig i 20 sekunder."
Jag håller en kartong framför mig och den andra bakom mig
och skuttar fram.
Jag går till receptionen där en kvinna jobbar.
När jag närmar mig tittar hon upp och säger:
"Kan jag hjälpa dig?"
"Ja, det kan du.
Jag råkade bli utelåst från mitt rum. Kan jag få en nyckel?"
Hon säger:
"Har du legitimation?"
"Ja, men den är i min andra pizzakartong.
Nej, jag är utelåst. Jag har ingenting."
Hon säger: "Alltså…
Jag måste nog ringa min chef."
Hon går bakom väggen.
Jag tänker: "Hon ringer inte sin chef. Hon ringer polisen."
Klockan är 02.00, jag är naken och håller en pizzakartong framför snorren.
Vad ska jag göra?
Jag väntar,
och helt plötsligt glider entrédörren upp
och in kommer Larry the Cable Guy och vår turnémanager.
"Tack gode Gud! Mina böner har besvarats."
De går genom lobbyn. Jag är alltså naken och håller en pizzakartong.
Larry närmar sig och han säger inte: "Vad har hänt?"
Han tittar på mig, tittar på pizzakartongen och säger:
"Du sa ju att du inte var hungrig."
"Jag har suttit här i lobbyn, naken, och ätit pepperoni."
Jag sa: "Jag råkade bli utelåst från mitt rum."
Då kommer receptionisten tillbaka.
Hon har en väktare med sig.
"Larry, du måste göra mig en tjänst. Berätta vem jag är
så att hon ger mig nyckeln till mitt rum."
Han tittar på mig, tittar på henne och säger:
"Jag har aldrig sett honom i hela mitt liv."
Han gick in i hissen och åkte upp.
Tack och lov så brast väktaren i skratt.
Han kände igen oss.
Det var den trevligaste killen jag nånsin har träffat.
Han hämtade extranyckeln, följde med mig och pizzakartongen upp i hissen
och släppte in mig i rummet.
Jag sa: "Vänta här." Jag hämtade min plånbok och gav honom 100 dollar.
Jag sa: "Tack så mycket. Berätta inte det här för nån."
Och nu berättar jag det här för er helt gratis.
Jag går in i rummet, tar på mig mjukisbyxor och en t-shirt,
kontrollerade att jag hade rumsnyckeln i fickan och väntade i tio minuter.
Jag går tvärs över korridoren och knackar på Larrys dörr.
När han öppnar dörren skrattar han fortfarande.
Han säger…
"Jag sa ju att du skulle få igen när du ber mig att göra nåt för dig."
Jag sa: "Nu fick du mig. Är vi kvitt nu?"
"Ja, vi är kvitt."
"För att bevisa att allt är glömt och förlåtet
har jag hämtat en öl till dig."
Ni har varit underbara.
Gud välsigne er!
Ta hand om varandra.
Tack för att ni kom. Ni är bäst.
Undertexter: Ida Ströberg