Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PREDSTAVLJA
O, moj Bože! Zdravo, Los Angeles!
Što?
Da čujem. Još malo.
Još malo. Tako je.
O, Bože. Bok, ljudi.
Tako sam uzbuđen što sam ovdje. Znam što si mislite.
„Bože, nismo znali da će biti i zgodan.”
Hrabro. Komičari sad mogu biti i zgodni.
Komičari mogu biti prekrasni.
Večeras zastupam tu zajednicu.
Tako sam uzbuđen što sam ovdje u Los Angelesu, ovo je moj drugi dom.
O, Bože, nevjerojatni ste.
Volim… Jedna od prednosti ovog posla je ta što često putujem,
no ne idem uvijek u nevjerojatne gradove.
Posljednji sam nastup imao u Boiseu u Idahu.
Čuo sam „opa”. Dobro.
Imamo različite stavove.
Ne, bilo je dobro u Boiseu.
Moram reći, nema puno azijata u Boiseu.
To sam saznao kad sam otišao u azijski restoran P. F. Chang's u Boiseu.
Kako su ljudi reagirali na mene kad sam ušao u restoran,
čovjek bi pomislio da sam ja P. F. Chang!
Bilo je psihotično.
Ljudi jure po restoranu.
„O, Bože, trebamo li kleknuti?” „Ne znam.”
„Nikad ih nisam vidio izbliza.”
Hodao sam poput princa koji se vraća u svoje kraljevstvo.
„Sve što svjetlost dodirne je moje.
Nisam svoj otac. Ja sam Kyle Chang.
Malo ćemo promijeniti stvari. Prvo ćemo uvesti red u kuhinju.
Svi natrag u svoje zemlje!”
Pametni ste. Fora.
Volim to. Vi imate diplome.
Razgovarao sam s jednom od konobarica u P. F. Chang'su.
Pitala me: „Odakle si?” Rekao sam da živim u Los Angelesu.
I ne serem vam, njezin je odgovor bio: „Da, i Boise ima što za ponuditi.”
„Da, kujo, znam. Stojim u P. F. Chang'su.
Što još mogu tražiti od grada?
Imate šangajski burger? Što?
Daj mi to.”
Volim putovati, ali… Mislim da znam odgovor na ovo pitanje.
Ima li gej ljudi u publici? Gdje ste? Dobro.
Uplašit ćete ih. Opet će nam oduzeti prava.
Strašno je.
Ali vama ne moram objašnjavati da,
kao gej osobe, kad putujemo,
moramo napraviti promjenu koda.
Znači kad sam u republikanskoj državi,
govorim dubljim glasom.
Govorim dubljim glasom i hodam kao hetero.
Vrlo krutim i vrlo sitnim koracima. Jer je gej stići na vrijeme.
Ali nikad neću lagati o svojoj seksualnosti.
Neću lagati da nisam gej. Nikad više. Ne.
Predugo sam se skrivao. Neću lagati o svojoj seksualnosti,
osim ako me vozač Ubera pogleda čudno,
onda kažem da imam curu.
Zove se Jessica, uređuje pse
i volim je ljubiti.
Služim se svojoj diplomom iz glume
da izvedem predstavu Toksična muževnost.
Svaki put povjeruje.
No čudno je da radim potpuno suprotno
kad sam u velikom gradu, poput New Yorka ili L. A.-a, posebice oko žena.
Prvo što želim da žene znaju o meni jest da sam gej.
Jer znam da su muškarci
glavni uzrok smrti za žene.
Ja želim da budete opuštene
i da znate da je sa mnom samo vaše samopouzdanje u opasnosti.
Dobro.
Sviđa mi se jakna.
Kupila si je na Amazonu? Što?
Šalim se. Radim to samo lijepim curama jer znam da mogu to podnijeti.
Problem s tim mijenjanjem
kako bi se hetero ljudi osjećali ugodno jest
da se ponekad zbunim i ne znam koja bih verzija trebao biti.
Došao sam kući kasno navečer i parkirao sam u svojoj ulici.
Jedna je žena sama šetala psa i pomislio sam:
„Sranje, mora se osjećati sigurno.
Koja je to verzija Joela?
O, ne. Ne mogu se sjetiti.”
Na kraju sam joj samo prišao i rekao: „Ej, kujo, imaš dobre cipele.”
I nije se osjećala sigurno. Ne.
U toj oktavi zvuči kao uvreda.
„Žao mi je.
Žao mi je zbog toga.”
Baš ste zabavni.
Žao mi je, moram na brzinu pauzirati set
i malo pospremiti po kući.
Ovo pitanje nije samo radi mojeg ega.
To je crescendo nevjerojatne šale.
Tko je iz publike došao danas na nastup
i znao je tko sam ja
i upoznat je s mojim radom?
Stanite.
Stanite. Rekao sam…
Prestanite!
Opsjednuti ste mnome. Želite medalju?
I još važnije… Volim vas. Hvala što ste došli.
No još važnije, tko je došao danas na nastup
i nije imao pojma tko sam i nikad prije nije čuo za mene?
Uzvici nisu bili potrebni.
Kao da je bilo namjerno.
Hvala, valjda.
Sad iz te druge grupe, ovo je od presudne važnosti za nastup,
trebam hetero bijelca.
Ja sam jedina osoba koja to govori.
Trebam hetero bijelca, u redu?
Cinkajte prijatelje. Gdje su?
Gdje su hetero bijelci a nisu čuli za mene?
Dobro, u zadnjim redovima. Volim to.
Gospodine, kako se zovete?
-Ben. -Ben? Ni ja nisam čuo za tebe.
Samo da znaš, tu smo na istome.
I ti si meni nepoznanica.
Stvar je u sljedećem, Bene. U redu?
Znam točno što si mislio kad sam večeras izašao na pozornicu.
Shvaćam. Došao sam i pomislio si:
„Još jedan istočnjački gej komičar.
Pričat će istočnjačke gej šale. Istočnjački gej komičar.
Baš sam to htio vidjeti, istočnjačkog gej komičara.”
Te su ti riječi prolazile kroz glavu. „Istočnjački gej komičar.”
Kima glavom. Dobro…
Pošteno. Shvaćam. Jer stvar je ovakva.
Bavim se ovime već 11 godina.
Jako dugo.
Mnogo je mojih stvari završilo na internetu.
Tijekom zatvaranja odlučio sam napraviti nešto nevjerojatno,
zove se „čitanje komentara”.
Jako zdravo.
Dok sam čitao komentare, bilo je mnogo Benova, moram reći.
Mnogo hetero bijelaca koji su govorili:
„Ovaj govori samo o tome da je gej i azijat.
Kako da se povežem s time?
Ako se ne mogu povezati s tim, kako da se smijem?”
Rekao sam: „O, ne. To nije ono što želim.”
Želim biti komičar koji privlači sve demografske grupe,
osobito onu najvažniju.
Bio sam uzrujan.
Morao sam nešto učiniti. I dolazimo do Bena. Dakle, ovo se događa.
Sad si izvučen iz mraka.
Sad si na svjetskoj pozornici.
Sad predstavljaš
sve hetero bijelce u Americi, u redu?
Da.
Dobro.
Zašto plješćemo?
Ovo se pretvorilo u Trumpov skup.
Bene,
sad ću nešto tražiti od tebe,
kako bih znao da moje šale dopiru do tebe i tvojih ljudi.
Kad nabrojim do tri,
zamolit ću te da se nasmiješ najprirodnije.
Svi ostali, šutite!
Dobro.
Jedan, dva, tri.
Bene, hajde. Hajde.
Bene, sad ozbiljno. Smij se kao da sam Louis. Hajde.
Daj mi nešto stvarno.
Imaš još jednu priliku. Jedan, dva, tri.
Osluškivat ću da čujem bijelca u bolovima
ostatak nastupa i to je tako.
I ti si važan. Provjeravat ćemo te cijelu večer.
Moram čuti tvoje razmišljanje.
U drugoj grupi bilo je ljudi koji nisu čuli za mene.
Želim se malo vratiti i dati vam malo konteksta.
Prvo, posvojen sam.
Moji su roditelji bjelji od svježeg snijega.
Zato imam glupo ime Joel Kim Booster.
Booster očito nije azijsko prezime.
To nije spriječilo ljude
da ga pokušaju izgovoriti kao azijsko prezime.
Znam što si mislite: „Kako su to činili, Joele?”
To je fonetski posve jasno. B-O-O-S-T-E-R.
No ipak,
gotovo svaki put kad odem u hotel, predam im isprave,
gledaju isprave i gledaju mene pa kažu: „Nisam to očekivao.
Vaša je soba spremna, gospodine…
Boo-star.”
„To ni nije pogrešan izgovor prezimena.
To je samo uvredljivi azijski naglasak.”
Neka u sljedećem hotelu bude bolje.
Nečuveno.
Ali da, imam bijelu obitelj.
Mamina strana obitelji je s juga.
Imam obitelj u Alabami, Tennesseeju i Južnoj Karolini.
Volim tu stranu obitelji. Zaista. Jako ih volim.
Ta je strana obitelji fiksirana na jednu stvar
i to sam naučio prateći ih na društvenim mrežama.
Ta je strana obitelji opsjednuta, pogodili ste,
kipovima.
Obožavaju kipove. Ne mogu ih se zasititi.
Nedavno sam razgovarao s mamom o tome.
Rekla mi je: „Ruše sve kipove Roberta E. Leeja i Jeffersona Davisa.
Što je sljedeće?
Srušit će i kipove Georgea Washingtona
i Kristofora Kolumba?”
Rekao sam joj:
„Mama, boli me briga.” Znate?
„Zaboravila si kime komuniciraš.
U džepu imam maleno računalo s gej pornografijom i Candy Crushom.
Boli me briga za kip, mama.
Evo ideje, stavi USB ulaz
u dupe Georgea Washingtona i onda ću možda mariti.”
Evo moje ideje za kipove.
Srušimo svaki jebeni kip u ovoj zemlji
i zamijenimo ih stanicama za punjenje!
-Razgovor gotov. -Da!
Odrastati u bijeloj obitelji dok izgledaš ovako može biti napeto.
Vrlo sam brzo naučio, kad si dio manjine,
ljudi izvan te grupe
pokušat će patologizirati tvoje ponašanje.
Žele da sve što ti radiš predstavlja ostatak grupe.
To mi se nedavno dogodilo.
Bio sam na kućnoj zabavi u Los Angelesu.
Bila su još tri azijata. Nitko se nije poznavao.
Svakog je doveo njegov bijeli prijatelj.
Otišao sam na tulum i ne lažem vam…
Ne izmišljam. Ovo se zaista dogodilo.
Ušao sam i shvatio da sva četvorica
nosimo nešto
s tasmanijskim vragom.
„O, ne.”
Pozvao sam ih u kuhinju i rekao:
„Netko se mora ići kući presvući. Stvaramo nove stereotipe.”
Bilo je prekasno. Bjelkinje su već govorile:
„Da, vjerojatno je godina Taza.
Astrologija im se razlikuje od naše.
On je važan u njihovoj kulturi, glavni je na svim njihovim paradama.”
Jako zabavno.
Ali ovdje večeras ima azijata, zar ne? Da.
Samo na mojem snimanju za Netflix mogu sigurno vrištati.
Baš fora.
To je problem mog odgoja,
kao odrasla osoba osjećam se kao Azijski Amerikanac.
Osjećam se vrlo rasno povezano kao azijat u Americi,
ali nedostaje mi kulturna specifičnost onoga što znači biti Korejac,
jer nisam imao korejske bake i djedove koji su mi prenijeli tradiciju.
Gdje su Korejci večeras?
Gdje ste?
Ondje. Divno.
Ti nisi digao ruku. Ti nisi Korejac.
Koji… Kojeg okusa?
Čak i razgovaram s azijatom kao bijelac.
Nacionalnost?
-Vijetnamska. -Vijetnamska? Dobro.
Ti imaš korejske bake i djedove.
-Da. -Imaš.
Imam pitanje za tebe.
„Mrzimo li ga?” Znate?
Stvar je sljedeća.
Nisam naučio
prema kome trebam biti rasist unutar kontinenta.
To je velik dio naše kulture.
To je bitno za nas. Kao…
Budi iskrena.
Koje tvoji baka i djed mrze?
Koje? Reci naglas.
-Japance! -Japance!
Bilo joj je na vrhu jezika!
Stvar je sljedeća.
To je teško za čuti, ali znaju što su učinili.
Znaju, dobro?
Ima li Japanaca?
Morate ići.
Šala. Možete ostati.
Zasad.
Zabavno. Sjajno je biti azijat.
Ali ti ovdje. Ti si Vijetnamac i ovdje si s ovim gospodinom.
Vidim da mu je ruka u tvom međunožju.
Divno. Samo želim potvrditi da si bijelac.
-Da. -Da.
Janine, zumiraj lice ovog bijelca.
Je li on…
Je li to tvoj prvi azijat ili jedan od mnogih
u nizu azijata?
Nije prvi.
Znaš? Moraš postaviti pitanje. Moraš postaviti pitanje.
Jer ponekad kažu: „Moraš skupit' sve.”
Ponekad zna biti neugodno.
Slušajte, meni je…
Siguran sam da imate divnu vezu,
ali postoje tipovi s intenzivnim azijskim fetišom.
Ne zamjeram im to,
ali ponekad kažu najčudnije stvari i to je jako neugodno.
Razgovarao sam s jednim preko aplikacije za upoznavanje
i odjednom je pitao:
„Ti si Korejac, zar ne?”
„Da, jesam. Kako si znao? Nisam ti rekao.”
„Vidim ti po obliku oči.”
„Što? Hoćeš li mi i izmjeriti lubanju, čudače?
Skloni tu spravu za mjerenje.”
Ne možeš govoriti takva sranja u 2022. godini. To je čudno.
No još je čudnije jer mu još nisam ni poslao fotke lica, samo svog šupka.
O kojem obliku govoriš, detektive Pikachu?
Gubi se odavde.
Nečuveno.
To je šala jer nikad nisam uspješno fotografirao taj dio tijela.
Želim, ali izgleda komplicirano.
Trebam mi skela i tim da to obavim.
Znaš? Fotkanje rupe je baš mračno.
Čučiš iznad kamere.
Ne.
Bog blagoslovio ljude koji to mogu uspješno obaviti sami.
Zapravo, nedavno sam primio fotku rupe,
a čovjek je nekako uhvatio svoju rupu i cijelo lice.
A to ne želiš vidjeti.
Njihovu rupu i mrtve oči u pozadini.
Izgleda kao rakun uhvaćen na snimci.
Ne.
Nije za mene.
To ne znači…
Ja sam milenijalac. Napravio sam nekoliko golih fotki.
Desetke, ma vjerojatno stotine.
Stalno fotografiram svoje golo tijelo
i nesmotreno to šaljem dalje.
S obzirom na to da sam bio tako neodgovoran,
točno na prošli Badnjak
saznao sam da su moje fotke procurile na internet.
Znam. Vidim da neki od vas posežu za mobitelom.
Ne, dogodilo se i bio sam uzrujan.
Očito sam bio ljut, osjećao sam se povrijeđeno.
No tad sam saznao da su na stranicama s poznatim muškarcima,
i rekao: „Mogu ostati.” Znate?
„Mogu ostati.” Znate?
„Ostavite ih do Nove godine. Neka se djeca zabave. Bile su ovo teške dvije godine.”
Pogledao sam komentare i bili su dobri pa nema brige.
Više ne šaljem fotke. Sad pošaljem poveznicu. Samo…
Izbaci posrednika. Mnogo je lakše.
Volim slati fotke kurca.
Znam da smo kao nacija podijeljeni o fotkama kurca,
ali volim ih slati.
Dobio sam nekoliko čudnih odgovora na svoje fotke kurca.
Nedavno sam poslao fotku kurca i tip mi je odgovorio: „Lijepo.
Imaš neke novije?”
„Novije?”
Želiš da držim novine uz njega
kao da je žrtva otmice?
To je moj kurac, a ne Patty Hearst.
Što radimo?
Dobio sam mnogo fotki kurca u životu.
Vjerojatno sam ih vidio više od tisuću.
Osjećam se kao antropolog.
Osjećam se kao Jane Goodall kuraca.
Osjećam se kvalificirano
napraviti ovo zapažanje oko muškaraca i njihovih penisa, a to je sljedeće.
Većina muškaraca opsjednuta je veličinom penisa,
ali zaboravljaju
da njihov penis može biti i užasno ružan,
što je još i veći problem.
Jeste li ikad vidjeli ružan kurac? Ne želite da bude i velik.
Nitko ne želi vidjeti veću verziju toga.
„Taj penis izgleda kao grana zapela u ogradi.”
„Što mu se dogodilo?”
„Taj penis? Udarila ga je munja, prevrnuo se i nastavio rasti.
Čudo prirode. Ne bi trebao postojati.
Ljudi ispod zakapaju ljubimce koji oživljavaju noću.”
To je čudo.
Ali doista mislim
da se katkad azijski fetiši temelje na rasizmu.
Ponekad mislim da je rasistički ako imaš azijski fetiš.
No mislim da je dvostruko rasistički ako imaš azijski fetiš,
a ja te kao osoba ne privlačim. Znate, to stvarno boli.
Ne cijenim to.
„Koje zahtjeve ne zadovoljavam?”
Znam što traže jer se to nadovezuje na moju pozadinu.
Nemam azijsku kulturološku pozadinu
koju mnogi od njih traže.
Za mnogo njih ja sam samo mamac.
Kao da se pojave na parkiralištu i kažu:
„Kupio sam Hondu.”
Odvezu se i kažu:
„Koji kurac? Ovo je PT Cruiser.”
Teško je.
Ni ja nisam imun.
U dvadesetima sam mnogo griješio.
Hodao sam s mnogo rižinih kraljica. Tako ih zovemo.
S mnogo njih.
Hodao sam s mnogo tipova koji su imali nekoliko katana na zidu.
Moram vam reći
da je i jedna katana previše.
Dvije katane, bježi.
Ali jednom sam bio na spoju s tipom.
Samoproglašena rižina kraljica, volio je azijate.
Izašli smo na spoj i prošlo je dovoljno dobro da smo se poševili na kraju.
Usred vođenja ljubavi nagnuo se i rekao:
„Hej”. A ja sam rekao: „Bok.
Što ima?”
I ne lažem vam,
doslovno mi je rekao…
Nagnuo se naprijed i rekao:
„Ne jebeš se kao azijat.”
Znam. To me šokiralo.
Bio sam jako mlad.
Tada nisam znao što da radim.
Uspaničio sam se i učinio prvo što mi je palo na pamet. Udario sam ga u penis.
Pokupio sam odjeću i više se nisam vratio u taj restoran.
Ne smijem u restorane u Michiganu, Illinoisu ili Indiani.
Ne smijem.
Bok, Bene.
Kako si?
-Ubijaš. -Sjajno.
Stvar je sljedeća.
To je bio kraj prvog čina.
Mogao si primijetiti da sam nabacio mnogo šala o tome da sam gej
i mnogo šala o tome da sam azijat.
Sad se svi ovi ljudi osjećaju zastupljeno.
Azijati se osjećaju zastupljeno, pederi straga također.
Svi koji su se došli osjećati zastupljeno, osjećaju se zastupljeno.
Vidjeli su se u mojim šalama.
Sad mi je stalo samo do tebe.
Ali evo mog pitanja za tebe, Bene.
Jesi li se osjećao otuđeno zbog tih šala?
Iskreno, mnogo. Da, iznimno.
Koja te je šala najviše otuđila?
Teško je reći koja.
Teško je reći koja jer ih je bilo mnogo, zar ne?
Bilo je mnogo šala.
S kojom si se najviše povezao?
Što? S onom o ružnom kurcu? Dobro.
Zanimljivo.
To je ludo.
Ali iskreno, hrabro od tebe što si priznao.
Da.
Dobro, prošli smo prvi čin, prelazimo na drugi.
Šale u drugom činu…
Jedva čekam da ih čuješ jer su zapravo za tebe, Bene.
Nemoj brojati šale kao u prošlom setu, već…
Pokušaj ih upiti, dobro?
Dakle, kao što sam rekao,
volim putovati i nastupati.
Sretan sam što sam vidio hrpu fora mjesta.
Baš sam nedavno
bio na europskom krstarenju. Bilo je čudesno.
Ako me poznajete,
onda znate da mi je oduvijek bio san riješiti misterij na brodu.
No to je bilo gej krstarenje
i riješio sam samo misterij tko me je zarazio gonorejom.
Bio je to Ryan, ali…
Da, bilo je to gej krstarenje.
Ja i još 6000 gej muškaraca iz cijelog svijeta
i 32 vrlo tužne žene.
Bilo je jako nadahnjujuće.
Nikad nisam vidio toliko muškaraca
iz toliko različitih društvenih slojeva, kultura i perspektiva.
Svi su se okupili s jednim ciljem,
prokrijumčariti što je više moguće droge na brod.
To nikad nisam vidio.
Moja ekipa bila je ondje, halucinogeni, amfetamini, opijati.
Zamalo su me nagovorili da uzmem metamfetamin prvu večer.
Da, nevjerojatna šala. Ali…
Jednostavna priča. Dogodilo se sljedeće.
Upoznao sam dvojicu gospodina iz Istočnog Londona i rekli su: „Hoćeš…”
Neću naglasak.
Žao mi je. Neću. Odbijam.
Pitali su: „Želiš li se drogirati u našoj sobi?”
„Dušo, na moru smo. Idemo.
Pomorski zakon kaže da moram prihvatiti.”
Otišao sam sobu i pitao: „Što se nudi?”
Kažu: „Mef.”
„Da?
Čuvao sam to za četrdesete
pa ću ostaviti to na popisu želja.”
Oni kažu: „Ne, to je mef.”
„Znam.
Upravo sam ga odbio.”
„Mef.”
„Ne.” „Mef.” „Dosta.” „Mef.”
„Možemo ovako do sutra.”
Kako smo zapeli u vremenskoj petlji?
Morali su mi slovkati zbog svojeg glupog naglaska.
„Ne, Joele. Ovo je m-e-f-e-d-r-o-n.
Te droge još nema u Americi.”
Rekao sam:
„Dobro, daj mi.”
Uzeo sam tu misterioznu drogu.
Zabavio sam se kao nikad. Plesao sam cijelu noć.
Sljedeće jutro pristali smo u Italiji i vratio mi se signal.
Idem guglati tu drogu,
shvatiti zašto je nemamo u Americi
i kako je mogu uvesti.
Imam dobre vijesti i loše vijesti.
Dobra vijest je
da je imamo u Americi.
Loša vijest je
da je ovdje zovemo sol za kupanje.
Da, tako da je to bila samo varijacija
što se tiče droge koju sam htio probati na brodu.
Ali reći ću vam nešto o soli što nećete čuti inače.
Mediji baš ne pišu o tome.
Bilo mi je odlično!
Jako je zabavno, prefora.
Probajte! Štoviše, pogledajte ispod stolaca.
Ima za svakog pomalo. Ma ne, ali trebali biste probati.
Malo vas neće ubiti. Nije da nije nikog ubila…
Ako otvorite srce, može vam se dogoditi lijepo životno iskustvo.
Slušajte.
Shvaćam da ne mogu svi ovdje opušteno probati soli za kupanje.
Neki ljudi imaju problema s drogama
i cijenim to putovanje.
Ali imam sreće što su me roditelji sjebali taman da mogu uživati u drogama,
ali su me i voljeli, tako da sam istovremeno i posve odgovoran.
Samo… Znam.
Stalno pijem vodu, postavljam timere, izrađujem tablice u Excelu…
Ja sam odlikaš što se tiče upotrebe droge.
Uvijek me fascinirala kultura droge.
Uvijek me zanima odakle nam droga.
Ja je nabavljam od Vanesse, ali odakle njoj droga koju mi prodaje?
Kad ja od nje kupim ketamin, sredstvo za umirivanje konja,
zanima me odakle to njoj.
Što ona radi? Ode k veterinaru i kaže:
„Molim vas, moji su konji jako bolesni.
Neće spavati!”
Drugo pitanje.
Zašto uzimam sredstvo za smirivanje konja?
Tko je pokrenuo taj trend?
Koji se gej veterinar jednog dana probudio i pomislio kako se konji ludo zabavljaju?
„Moramo se uključiti.”
I treće i posljednje, a vjerojatno i najvažnije pitanje.
Kako natjeraju konje da pošmrču ketamin?
Jako zanimljivo, moram reći.
Nakon svega toga moram vam reći
da više ne pijem. Ne mogu.
Mamurluk je postao preintenzivan za moje tijelo.
Ne sviđa mi se. Prestar sam za to.
Preselilo sam se u Kaliforniju, gdje je trava legalna,
i čim sam došao, svi su mi rekli:
„Ne, Joele. Samo moraš pušiti travu.
Marihuana je najbolji lijek za mamurluk.”
Ne znam jeste li to probali, ja jesam.
Kao da nosite dva šešira. To nije dobar lijek.
Ne!
I dalje sam imao glavobolju i mislio sam da se svi ljute na mene.
Dakle, ne bih vam preporučio to iskustvo, moram vam reći.
Voli li još netko ovdje tulumariti? Gdje su mi partijaneri?
Da. Tulum!
Malo si zaplesao. Jesi li… Janine, možemo li ga uzeti?
Jesi probao mrmu?
Jesi. U redu. Policajče, pronašli smo ga.
Ovdje je naprijed, da.
Obožavam je. To mi je jedna od omiljenih droga.
Mrma je samo rebrendirani ecstasy.
A ecstasy radi točno onako kako se reklamira.
Osjećaš ekstazu, osjećaš se nevjerojatno i napaljeno.
A ako ste muškarac, ima i taj benefit
da vam se ne može ukrutiti.
Svaki put kad je uzmem,
imam osjećaj da sklapam savez s drevnom morskom vješticom.
„Rekla sam da ćeš se napaliti, ne ukrutiti!”
Moraš svršiti prije zalaska sunca na glazbenom festivalu
ili ćeš postati nježna travka u njezinom vrtu.
To je prava katastrofa.
Vidim da postajete nervozniji što više govorim o drogama,
pa ću se maknuti s teme, ali neće to biti lako.
Prijeći ćemo na životinje i to će biti to, u redu?
Vjerujem da psi uzimaju kokain,
a mačke travu.
Jeste li ikad vidjeli
nemirnog i nedresiranog psa u javnosti?
Vlasnici im se obraćaju
kao i vi kad se obraćate prijateljima koji su uzeli previše koke.
„Terrance, siđi odande!
Terrance, dolje.
Žao mi je. Inače nije ovakav.
Nemojte zvati sklonište!”
Za to vrijeme mačke se kod kuće igraju s laserima.
Savršena analogija.
Gdje su mi ljudi koje vole pse?
Gdje su vlasnici pasa?
Razumijemo.
Kako bezobzirno.
Gdje su ljubitelji mačaka u publici?
Da!
O, da. Svi ste divni.
Gdje su mi ljudi koji vole ptice?
Janine, zabilježi sve koji su se javili.
Idete u registar, dobro?
Jebene nakaze.
Nečuveno.
Slušajte.
Mislim da su mačke bolje životinje,
bolje su od pasa.
Vlasnici pasa odmahuju glavom.
Ali postoji jedan jednostavan razlog
zašto su mačke bolje od pasa.
To je zato što mačke nikad ne bi radile s policijom.
Nijedna! Ne. Dobro?
Ne zato što nemaju potrebne vještine.
Mačke bi sutra mogle prekinuti trgovinu drogom da žele.
„Da surađujemo s državom? Sumnjam. Ne.”
Vlasnici pasa opsjednuti su svojim psima. „Moj me pas posvuda prati.”
Meni to zvuči kao NSA, dušo.
Što traže?
„Moj pas čeka ispred kupaonice da završim.”
Tvoj pas misli da se drogiraš i želi te cinkati!
Svaki je pas rođen sa žicom!
Prestanite financirati psiće!
Nisam mogao završiti.
Nisam to mogao izgovoriti.
Vlasnici pasa se naljute kad pričam o tome.
Jednom mi je vlasnica psa došla nakon nastupa
i rekla da to više ne radim.
„Nemoj projicirati ljudski moral na pse, dobro?
Psi ne razumiju što rade.”
Zapravo, mislim da su psi najbolje opremljeni
za razumijevanje morala.
Jeste li ikad vidjeli psa
koji se srami srati pred vama?
Razljutim se svaki put kad to vidim.
„Znači, razumiješ kako je to živjeti u društvu.
Bar ponekad, ha?
Nađi si posao.”
Na to kažu: „Vodi me na policijsku akademiju.”
Svaki put. To je ludo.
Shvaćam da je sranje u javnosti neugodno.
Jako neugodno iskustvo. Često to radim.
Često sam u zračnim lukama i javnim zahodima.
Ne znam kad nam se to dogodilo, no u nekom trenutku
ljudi su počeli ulaziti u javne zahode,
vaditi telefone i obavljati administraciju.
Ja to ne razumijem. Grozno je.
Jeste li ikad čekali u redu da serete u javnosti? Agonija!
Moramo te kabine početi tretirati kako bolnice tretiraju trudnice.
Smijete ući samo kad ste malo rašireni
jer ima ljudi vani kojima već viri!
Oni ne mogu ući jer si ti na Instagramu!
Znam jer te vidim jer su rupe preširoke!
To je ludo.
Navodno smo najbolja nacija u svijetu,
a istovremeno se gledam u oči sa svima koji seru u La Guardiji?
To jednostavno nema smisla.
Ali volim mačke.
Bio sam…
Nedavno sam prvi put otišao u mačji kafić.
Ne.
Ne slažem se.
Bilo je to razočaravajuće iskustvo.
Pred vratima bio je popis pravila.
„Ne naganjaj mačke.
Ne podiži mačke.
Ne mazi mačke osim ako to ne žele.
Ne stavljaj mačke u krilo.”
Osjećao sam se kao privilegirani heteroseksualac u striptiz-klubu.
„Platio sam sedam dolara da uđem,
sjedni mi u jebeno krilo!”
Oprosti, ne možeš maziti mačke ovdje?
Ovo je samo prljavi kafić.
Posve nečuveno.
Volim mačke, pogotovo svoje mačke.
Ali ne znam što mislim o ljudima koji vole mačke,
moram biti iskren.
Neki od vas su ludi.
Jeste li gledali onaj Netflixov dokumentarac
Don't F**k with Cats? Neki jesu.
Vi koji niste,
to je istiniti dokumentarac o jednom tipu
koji je ubio hrpu mačaka i objavio snimke na internetu.
Zajednica ljubitelja mačaka udružila se i pronašla ga.
Dok ga prate, otkriju da je ubio i nekog tipa.
„To je čudno.”
Svaki put kad razgovaram s ljubiteljima mačaka o tom dokumentarcu, kažu:
„Joj, Joele. Ne mogu…
Ne mogu gledati taj dokumentarac. To što radi mačkama na snimci…
Preintenzivno je. Grozno.”
Uvijek pitam: „Ali nije li ubio i čovjeka?”
„Da, znam, ali taj mi se dio svidio.
To me privuklo. Volim istinite zločine.
Stvarno volim istinite zločine.”
Meni je toga stvarno dosta.
Dosta mi je. To nam truje mozak.
Nedavno sam razgovarao s prijateljem
o djevojci iz moje škole koja je bila nestala.
Pitao je jesu li je našli.
Rekao sam da jesu, a on je bio razočaran.
„Žao mi je što nisu napravili podcast o tome.”
Stvarno je ludo.
Ne sviđa mi se što serijskim ubojicama dajemo nadimke.
Oprosti, Ubojica iz Oglasnika?
Kao prvo, nije jedini ubojica iz oglasnika.
Puno drugih ubojica upotrebljava tu uslugu.
Nije pošteno što smo ga nazvali Ubojicom iz Oglasnika
jer Ubojica s Facebookovog Marketplacea ne zvuči jednako dobro.
Zašto?
Kako frustrirajuće.
Moram reći da mislim da će me ubiti.
Mislim da mi je suđeno da tako skončam.
Često putujem
i kad sam u nekom novom gradu,
sastajem se sa strancima radi seksa.
Kad god to spomenem prijateljima,
kažu mi da ne mogu to raditi.
„Moraš prestati. To su stranci. Netko bi te mogao ubiti.”
„Da, ali čak iako me i ubije, i dalje me izabrao.”
To mi i dalje godi.
U svakom slučaju, neću više morati izlaziti.
Nisam se oženio, ali postao sam nečije postolje za periku.
Stvar je izbora.
Bok, ljudi. Jeste li ovdje zajedno?
Jeste. Slatko. Zaljubljeni ste?
Ona još nije ništa rekla.
Jesi li zaljubljena? Trepni dvaput ako trebaš pomoć.
Divno. Koliko ste dugo zajedno?
Sedam godina? Nevjerojatno.
Otvorena veza ili ste monogamni? Monogamno ili otvoreno?
Monogamno?
Monogamno? Stvarno?
Oprostite, ali ne izgledate mi kao kršćani.
Ovih dana skrivaju se na otvorenom.
Ne, nije me uopće briga.
Ne znam što mislim o monogamiji.
Sad sam ovisan o seksu u troje.
Volim se otuđiti od još jedne osobe tijekom seksa. To je odlično.
Volim igrati psihoseksualne igrice s gej parom na rubu.
Cijelo vrijeme isključujem slabijeg muža.
„Hvala ti, Briane. Imamo sve što trebamo, dušo.
Donesi nam vodu. Sjajno.”
Gej parovima je teško. Nemaju mnogo opcija.
Ili ćeš imati otvorenu vezu ili posvojiti azijsku bebu.
Ja se uklapam u svakom slučaju.
Negdje u tvojoj kući Korejac sere.
Želim razgovarati s vama o nečemu.
Kad govorimo o otvorenim vezama, uvijek kažemo: „To ti je Divlji zapad.”
„Svaka veza, druga pravila.” „Kako to rade?”
Nije ni svaka monogamna veza identična.
Svaka monogamna veza ima svoja mala odstupanja.
Znamo da je vama glavno pravilo
da ne smijete jebati druge. Volim to kod vas. Čestitam.
Recite vi nama! Nevjerojatno.
A što je s ostalim stvarima?
Ljubljenje s drugima?
Nisi odgovorio.
Nakon sedam godina on je nesiguran.
Zabrinjavajuće. Dobro.
Držanje za ruke s drugima?
Ne? Dobro.
Dobro…
Dodajmo kontekst.
Kako se zoveš?
-Carl. -Carl? Dobro.
Dakle…
Carlova je posljednja bivša djevojka
u bolnici.
Dobro?
Nije joj dobro. Uopće nije dobro.
U situaciji da možeš zaželjeti posljednju želju
ona kaže: „Moram vidjeti Carla.
Moram ga vidjeti. Gdje je Carl?”
Carl pojuri u bolnicu, uleti kroz vrata.
To su užasni otkucaji srca.
Ona podigne ruku
i kaže: „Molim te, Carle,
primi me za ruku.”
On je primi. Ljutiš li se? Ne, jer će ona uskoro umrijeti!
Nije dobra situacija.
Ja sam kriv.
A zagrljaji? Možeš li grliti druge?
Možeš. Dobro, imamo priliku, ljudi.
Nađite ih na zabavi i dugo ih grlite.
Da vidim kamo to ide. Na skliskom smo terenu.
A tajne? Meni je to velika stvar.
Analno je u redu, ali nemoj mi tajiti stvari.
Bi li ti smetalo da ima tajnu s prijateljicom i da ti to ne kaže?
-Ovisi. -Ovisi o tajni?
Dobro.
Testirajmo to.
Što će se sad dogoditi? Kako se zoveš?
-Ali. -Ali?
Doći ćeš do ruba pozornice.
Bez brige, primio sam tri doze i imao sam COVID. Nepobjediv sam.
Dobro. Dakle…
Carle, moraš sjediti bez obzira na to što uslijedi.
Koliko god se naljutiš na mene.
Moraš sjediti. Otet ću ti žensku.
Ali, ja ću se nagnuti prema tebi
i ti ćeš mi šapnuti nešto što mu nikad nisi rekla.
Dobro? Brzo razmisli.
Ostatak publike, trebam buku. Samo mrmorite.
Nisam rekao da vam neću reći.
O, Bože. Samo…
Jako mi se sviđate. Slatki ste. Ne želim vam ovo napraviti.
Dobro.
U sedam godina ona nikad nije svršila.
To je baš teško.
Teško je to saznati
tijekom snimanja Netflixova specijala.
Jako teško. Šalim se.
Janine, vidi mu lice.
Ona stalno svršava, dobro?
Svake večeri sjedi na tom licu.
Ima pretplatu, dobro?
Posve je zadovoljena.
Želite li imati djecu?
Stvarno? Dakle, ne vjerujete u klimatske promjene.
Zanimljiv način da to saznam.
Ma šalim se. Neka je vašoj djeci sa srećom.
Sad stvarno.
Ne vjerujem da je prenapučenost glavni problem.
Ako želite imati djecu, imajte djecu.
Ali ako ćete imati djecu,
znajući sve što znamo o svijetu,
to je kao kad si na zabavi
za koju znaš da se bliži kraju.
Prijateljica ti pošalje poruku
i pita: „Da dođem na zabavu?”
A vi kažete: „Da!
Da, uskoči u taj Uber, curo.
Ma bit će dobro. Sigurno će biti leda dok ti dođeš.”
Trebali biste ih odmah nazvati i reći:
„Ne dolazi. Netko je pokrenuo podcast.
Zabava je gotova!”
Ima li gej tata u publici?
Hvala Bogu, jer to je grijeh, da.
To je grijeh. Nije u redu.
Vjerujem da je Bog stavio gej muškarce na Zemlju u svrhu kontrole populacije.
Svaki put kad ih vidi s djecom pomisli:
„Ne. Pogrešno ste shvatili zadatak.”
Ne. Sigurno se ljuti na nas
jer smo mnogo bolji u tome.
Zamislite… Ovako.
Zamislite da imate nacionalni park prepun jelena.
Pustite vukove u park da ubiju jelene.
Odete i vratite se za nekoliko godina
i shvatite da su vukovi počeli odgajati neprilagođene jelene.
„Koji kurac? Nazvali su ga Atticus
i otvorili Montessori školu?!
Što?
Odakle vukovima sav raspoloživi dohodak
i zašto su svi tako isklesani?”
Pravi misterij.
Bok, Bene.
To je bio drugi čin, u redu?
Tu sam ubacio šale.
Otprilike 98 % šala u drugom činu
šale su koje je mogao ispričati bilo tko, shvaćaš?
Nisu povezane s mojim identitetom. Mogao ih je ispričati bijelac, crnkinja,
domorodac koji želi da mu se obraćamo s „oni”. Ma bilo tko.
Slažeš li se da je bilo tko mogao ispričati te šale
i bile bi smiješne?
-Da. -Da.
Zanimljivo. Znači…
Nikako ne doprinosim.
Misli da ne dodajem posebnu notu svemu ovome.
Nadam se da osjećaš da ne možeš pobijediti.
Stvar je u tome
da su ovo bile hetero šale. Bilo koji hetero tip…
Bilo je riječi o drogama, mačkama, psima,
o vezama… Sve je to jako hetero.
Je li ti se svidio prvi ili drugi čin, Bene?
Oba vise s litice i možeš spasiti samo jednog.
Koji ti je ipak bio draži?
-Prvi. -Prvi?
Želi me zadržati u gej azijskom okviru.
Da. Za Bena…
Ben će me uvijek gledati samo kao gej azijskog komičara.
Neće me pustiti iz okvira.
Zanimljivo. Baš lijepo, Bene.
Isuse. Pozovem te u svoj dom…
Ali bez brige, tvojoj boli bliži se kraj.
Ulazimo u treći čin
i mislim da će ti biti grozan.
Ovako stoje stvari.
Mislim da ne želim imati djecu.
Znate me otprilike 45 minuta
i smatrate da je to posve u redu.
„Ne bi trebao odgajati ljude.”
Stvar je u tome da, iako ne želim djecu,
obožavam način na koji ih radimo.
Volim svršavati.
Stvarno volim svršavati.
To mi je jedna od najdražih stvari.
Ali sama sperma draža mi je od tog čina izbacivanja, ako me shvaćate.
Ne volim nered.
Bio sam jako ljut kad sam s 13 godina saznao
da vazektomija ne riješi sve.
Mislio sam da je to rec-rec i suhi kašalj na kraju.
To bi bilo tako zgodno.
Ali ne, ne za mene.
Već neko vrijeme masturbiram.
Čudo od djeteta. Počeo sam s osam godina. Je li netko počeo prije?
Nitko nije bolji? Dobro. Još jedan perverznjak, super.
Sjajno je tako naučiti.
U mom domu na to nisu gledali blagonaklono
jer sam odgojen kao baptist,
tako da su nas učili da je to grijeh.
Zvali smo to Onanov grijeh.
Onan je tip iz Starog zavjeta, a stih kaže:
„Onan je prolio svoje sjeme na zemlju.
Bog je to vidio i poludio je.”
Iz tog smo zaključili da je masturbacija pogrešna,
ali mislim da smo to krivo shvatili.
Mislim da Boga nije briga hoćemo li masturbirati,
samo ne želi da to prosipamo po zemlji, Onane!
Opasnost od klizanja! Ljudi hodaju ovuda!
Sad si nam svima to upropastio.
Naučili smo da je to grijeh, svaka sperma može biti sin.
To smo tiskali na majice.
„Svaka sperma može biti sin.” To nam je bilo jako važno.
Jesi li ti samac?
Jesi. Koliko često masturbiraš?
Tjedni prosjek.
-Dosta često. -Dosta često, kaže.
Jako zdrav dječak. Reci mi otprilike.
-Četiri. -Četiri?
-Pet. -Vikendima si slobodan?
Isuse, to nije mnogo.
To nije ništa.
Ali valjda… Kako…
Kako pokopaš sinove nakon što završiš?
Što radiš?
Čime se brišeš?
-Ručnikom za ruke. -Ručnikom za ruke.
Samo maleni, sićušan ručnik
za sve to sjeme.
To nije loša ideja, ali mislim da mogu bolje.
Osobno imam bolji sustav.
Svatko može ovo iskoristiti.
Uzmem ručnik za plažu
i stavim ga uz krevet.
Svake noći obrišem se tim ručnikom i opet ga stavim uz krevet.
Dođe svibanj, netko me zove.
„Idemo na plažu.” Jebote!
Uzmem ručnik i odem do sudopera.
Tvrd je kao kamen.
Na brzinu ga isperem i donesem vlažni ručnik na plažu.
To je moj sustav. Svatko to može.
Siri, grozno im je.
To je u redu, znate što? Janine, ostavljamo tu šalu.
Jer ovo je moj Netflixov specijal i neke su šale samo za mene.
Što kažete na to?
Ne, stvarno volim masturbirati.
To mi je bio najveći problem tijekom zatvaranja.
Svako poslijepodne bio sam sâm u sobi i mislio:
„Nemoj opet masturbirati. Prestani masturbirati!”
No onda bi se ubacio suprotni glas i pitao:
„Za koga čuvaš sva ta punjenja? Tko to čeka?
Zašto gomilaš sve to poput zmaja Smauga?
Nema smisla. Oslobodi to.”
Tako da jesam. Hrpu sam masturbirao tijekom zatvaranja.
Toliko sam to radio da je postalo malo dosadno.
Ono što sam trebao učiniti, a na kraju i jesam,
bilo je dodati malo mašinerije.
Jedne večeri dok sam bio na Instagram vidio sam
ciljani oglas za Fleshlight. Hvala, Zuckerbergu.
Bila sam malo sjeban, ali rekao sam da ću to naručiti.
Za one koji ne znaju, Fleshlight je cilindrična cijev
sa silikonskim nastavkom u obliku vagine, guze ili usta.
I to jebeš. U biti, to je zatvorska tehnologija.
Osmislili su ga zatvorenici za zatvorenike,
a mi smo im to ukrali i prisvojili si.
Bio sam jako uzbuđen. Naručio sam ga, stigao je
i shvatio sam da sam bio previše sjeban kad sam ga naručio.
Otvorio sam kutiju i… Da, pogodili ste.
Slučajno sam naručio
žensko dupe.
Bila je to katastrofa.
Ne znam ništa o ženskim guzicama. Bio sam bijesan.
Pokušao sam ga vratiti. Ne žele ih natrag.
Zapeo sam s tom ženskom guzom. I ta je guza bila jako skupa.
Neću je potratiti.
Počeo sam jebati tu žensku guzu i to je trajalo neko vrijeme.
O ženskim sam guzama naučio sljedeće.
Jeste li spremni za ovo?
Posve su iste!
Dobro? Mislio sam da će putovi biti drukčiji
ili da će to biti poput mačjeg jezika.
Ne! Ali posve su iste.
Već neko vrijeme jebem tu guzu
i mislim da sam naučio
da sam biseksualac.
Da, jesam.
Samo malo, znate?
Ma samo se šalim.
Nisam biseksualac.
Ali jesam bipolaran.
Da, hvala. Opa.
Ne znam vičete li zbog mene ili sa mnom, ali…
Da, nezgodno je
što su si biseksualci prisvojili taj „bi” nadimak.
Nama je ponekad teško ustati se iz kreveta i nismo baš brzi.
Ali u konačnici mislim da je bipolarnima bolje
jer mi bar imamo tabletu s kojom smo manje iritantni na zabavama, tako da…
Kako sam bezobrazan! Volim biseksualce.
Slavim ih i bojim ih se, tako da…
To možda nećemo zadržati.
Ali stvarno me fascinira ljudska seksualnost.
Oduvijek. Volim učiti nove stvari.
Nedavno sam saznao
da neke žene mogu imati višestruke orgazme, zato…
Jedna ga upravo doživljava.
Nevjerojatno.
Moje pitanje za vas je sljedeće.
Nakon kojeg se orgazma trebate sramiti zbog onoga što ste učinile.
Sram je važan mehanizam muškog orgazma.
Da nam se mozak ne razbistri nakon svršavanja, svijet bi bio u kaosu.
Činio sam nezamislive stvari za seks.
Ušetao sam u javni prijevoz da bih se poševio.
To je psihotično ponašanje.
No evo nas ipak ovdje.
To je žalosno jer svršavanje nam je omiljena stvar
koja je odmah uništena čim se dogodi.
„Van s tom spermom i ljubavlju.
Gubi se iz moje kuće. Ne želim te više vidjeti.”
A kad ste u vezi s muškarcem, to može postati prava utrka
I nitko ne želi svršiti drugi.
Ako si drugi, nitko ti neće pomoći
preko te ciljne ravnine.
U najboljem slučaju, dobiješ osrednje prstenjačenje.
Doista to razumijem
jer svi znamo kako utrke funkcioniraju.
Prođeš kroz cilj i kažeš: „Hvala Bogu.
Uspio sam. Mogu li se sad ići istuširati?
O, ne, moram čekati i Briana.
Super.
Brian je uzeo kokain pa će mu trebati pet sati?
Sjajno!
Kakva lijepa novost.
Nevjerojatno.”
To je zaista nezgodno jer ponekad kad svršim i seks se nastavi,
kao da mi je to prvi put.
„Bože, imali su pravo. Ovo jest grijeh!”
Znate?
Nedavno sam bio na sjajnom spoju…
Ukratko o tipu.
Rođen je u Londonu, ali odrastao je na Floridi.
Nije li to najtužnija priča koju ste ikad čuli? O, Bože.
Moderna verzija priče Na prodaju, dječje cipele, nikad nošene.
Cijela priča u jednoj rečenici.
Mogao si imati sve.
Mogao si imati najbolji naglasak.
Umjesto toga, imaš sve vrste HPV-a.
Tragično. Ali bio je drag. Odveo me kući.
Kakav džentlmen, dao mi je da svršim prvi, što je za njega bila pogreška.
Sve ono seksi i romantično što je mogao reći
bilo mi je odvratno.
Negdje pri kraju pitao me gdje to želim.
Rekao sam:
„Ne znam. Ondje?
Ne ovdje. Možeš li to istresti izravno u ručnik za plažu?”
Preskoči jedan korak, ne?
Orgazmi su divlji.
Razlike između muškog i ženskog orgazma sulude su.
Muški je orgazam vrlo jasan.
Baš kao Mario Kart.
Dovoljno puta obiđi stazu i pobijedio si.
Dok je ženski orgazam, koliko sam čuo,
poput ulaska u labirint, na ulazu je sfinga koja kaže:
„Ja govorim istinu, moj brat laži.”
Ti moraš riješiti tu zagonetku,
u sredini labirinta pobijediti Minotaura i možda nađeš G-točku. Ne znaš!
O G-točki govorimo
kao da se kreće po tijelu i svaku noć mijenja lokaciju.
Kao jebena Soba zahtjeva. Ma ludo.
Ja… Mislim da nije tako teško.
Čuješ da je teško ženu dovesti do orgazma samo u heteroseksualnim odnosima,
nikad s queer ženama.
Pitam se koji dio jednadžbe nedostaje.
Iskreno…
Prestanite.
Neću dopustiti pljeskosmijeh.
Ili se smijete i plješćete ili ništa, dobro?
Mislim da nije tako teško dovesti ženu do orgazma.
Iskreno, mislim da bih ja mogao.
Da. Ubaci me, treneru.
Mislim da bih mogao.
Nisam proveo mnogo vremena ondje dolje, ali volim slagalice.
Pristupio bih tome kao sobi za bijeg.
Istraži sve kutove i izađi.
Imajući to na umu, gospođo, dođite.
Ako mogu dobiti ručnik za plažu, to bi bilo sjajno.
Ma šalim se. Što ako se ne šalim?
Zamislite da gledate ovaj specijal.
„O, Bože! Gej azijat zadovoljio je ženu na pozornici.”
Tko je rekao da je kazalište mrtvo?
Ne ja. Ne. Ne, gospodine.
Evo zašto toliko otvoreno razgovaram s vama o seksu.
Kao geju, malo mi je to stresno.
Imam mnogo heteroseksualnih muških prijatelja.
Kako sam hrabar, imam puno hetero prijatelja.
Kad god govorim o svom seksualnom životu na pozornici,
Uvijek su… Jedan od njih kaže mi:
„Joele, ti si tako sretan.
Vi gejevi stalno se ševite.
Bez prestanka.
Da sam gej, seksao bih se mnogo više nego sad.”
Ne bi, jer bi i dalje tako izgledao. To nije…
Ne razumijem. Što misliš, što znači „izaći iz ormara”?
Prođeš kroz ormar iz Narnije, Zemlja se pomakne
i više te ne vidimo?
Nama je mnogo teže.
Ne želite ovo. Teško je.
Ali, Bene,
moj najnoviji hetero prijatelju,
mislim da se obojica možemo složiti da je to bio najodvratniji čin.
Je li ti bilo neugodno slušati o gej seksu?
O svršavanju gejeva?
-Živim u zapadnom Hollywoodu, tako da… -Živiš u…
Dakle…
Praktički si se seksao s gejom.
Vidio si ti sve.
Zanimljivo.
Dosad ste vidjeli veliki dio nastupa.
Čuli ste mnogo o mom životu i kako živim.
Moje je pitanje za tebe, Bene…
Jesam li dobar uzor?
Jesam li dobar uzor ljudima u zajednicama koje zastupam?
Mladi, azijati,
gej, dečki?
-Koliko vidim, da. -Zašto?
Zašto sam ja dobar uzor?
-Dobro si odjeven. -Dobro sam odjeven.
Dobro.
Ova kuja stvarno živi u zapadnom Hollywoodu.
Nevjerojatno, Bene.
Mnogi ne misle da sam dobar uzor,
pogotovo hrpa azijata i gejeva.
Misle da ne predstavljam dobro zajednicu.
Nedavno sam imao nastup u Phoenixu
i gej mi je poslao poruku nakon nastupa.
„Ti si sve što ne valja s gej zajednicom.
Zbog tebe svi gej muškarci ispadaju napaljeni narkomani.”
Pomislio sam: „Nema na čemu?”
„Gejevi poput tebe razlog su zašto roditelji više ne razgovaraju sa mnom.”
Znam.
Rekao sam: „Bože, baš mi je žao. To je tako teško.
Ali također, jedina si gej osoba koju tvoji roditelji znaju,
pa možda da preuzmeš malo više odgovornosti za to.”
Žao mi je. Da su upoznali mene, bili bi oduševljeni.
„O, Bože, nismo znali da su neki fora.
Bože, mislili smo da svi žive u našem podrumu i ne doprinose.”
Ali stresno je. Na primjer… Bene, moram te pitati.
Proveo si večer
predstavljajući hetero bijelce, tu zajednicu.
Jesi li frustriran?
-Malo. -Malo.
Morao si to raditi jednu noć,
a ja to radim 11 godina.
Istina je. Stvar je u sljedećem.
Cijenim sve vas koji ste došli na nastup
i koji osjećate da vas ja predstavljam,
vidite se u mom iskustvu. To je sjajno.
Ali to nije ono radi čega sam došao.
To mi nije glavna svrha kao stand-up komičara.
Manje-više htio sam doći, glupirati se i nasmijati ljude.
A ovo drugo je nusproizvod.
Imajući sve to na umu,
završit ću nastup šalom
za koju su me heteroseksualci, gejevi i azijati molili
da prestanem izvoditi, u redu?
Ide otprilike ovako. Dakle…
Mislim da se gejevi ne seksaju više od hetero muškaraca.
Mislim da nam je seks zanimljiviji.
Ja sam se seksao u Targetu, u IKEA-i…
Volim kupovati. Ja sam stereotip. Što mogu?
Najdraže mjesto za seks u javnosti
jako je vintage, starinsko.
Volim se seksati u parnoj sobi u teretani.
Super je jer je mračno i vlažno,
a mi gejevi smo kao plijesan, uspijevamo u tim sredinama.
Parna soba ili iza hladnjaka.
Ondje se jebemo.
Nedavno sam se seksao s dvojicom u parnoj sobi u teretani.
Bilo nam je sjajno, a onda je došla grupa hetero muškaraca.
Razbježali smo se kao žohari. To je društveni ugovor koji potpisujemo.
Hetero muškarci su sjeli
i počeli razgovarati o piletini i brokuli ili o čemu već.
U jednom je trenutku došlo do zatišja,
a tip koji je pokrenuo naš trojac,
naš kapetan,
pogledao je te ljude i rekao nešto zbilja ludo.
Pogledao ih je i pitao:
„Jeste li napaljeni?”
Nisu mogli vjerovali. Počeli su se tresti i grčiti.
Kao da su na vožnji Pirati s Kariba
i jedan ih je robot pogledao u oči.
Nisu mogli vjerovati što čuju.
Naposljetku je jedan od njih uspio reći: „Ne!
Nisam napaljen.
Nitko od nas nije napaljen.”
To je…
Već smo bili poniženi.
I onda
taj čovjek
ustaje,
pogleda ih u oči i kaže nešto što nikad neću zaboraviti.
Oprostite.
Rekao je:
„Onda morate otići.”
I otišli su!
To je ludo.
Ustali su bez riječi i otišli iz parne sobe.
I dok sam tog čovjeka dovodio do orgazma
rekao sam mu da je dobar uzor. Puno hvala. U to se ja ugledam.
L. A., hvala vam puno!
O, Bože, bili ste fantastični!
Prijevod titlova: Dejan Rakar