Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Globen!
Hej! Wow.
Tack. Tack. Fan, vad fina ni är.
-Shit, vad ni är många.
Helvete.
Åh.
Vad lite vi har väntat på det här…
-Det var några gånger vi fick boka om.
Vi valde den lilla lokalen idag.
Fy fan, vad kul. Jag har varit ute på den här turnén hela hösten.
Jag har varit på ställen som Falun…
…Kristianstad…
…Borås…
Jag och Borås är inte jättebra vänner.
Så det är så jävla kul att äntligen vara i Stockholm och Globen, Avicii Arena!
Wow.
Vi fick flytta den här showen ganska många gånger
på grund av den här pandemin, som pågick.
Vad härligt det var. Vad kul.
Jag ska inte prata så mycket om pandemin, men det var så mycket som var stängt.
Mycket fick stänga ner, restauranger, butiker. Mycket var ju stängt.
Förutom Spy Bar.
De hade en liten lucka, där det var öppet.
-Dit sprang jag, kan man säga…
-…i full kareta.
Full som en kastrull ställde jag mig där med en champagneskål på huvudet.
…vilket filmades.
Det här spreds i media, kan man säga.
Tidningarna hörde av sig. Jag blev ansiktet utåt för att festa under corona.
Jag var den enda som fick skit.
Min agent ringde. "Prata inte om det här i podden."
-Vad gör jag? Pratar om det i podden.
Det var då den kända presskonferensen var, med Stefan Löfven.
"Nu är det slutfestat"-presskonferensen.
-Den handlar ju om mig.
Säg mitt fucking namn, Stefan! Alltså, på riktigt.
Det är inte riktigt så man vill att ens statsminister ska se en.
Man vill att han ska se en ta emot FN:s fredspris eller nåt.
Men han ser mig ta noll ansvar.
Så mitt enda intresse, att supa, försvann strax framför mina ögon.
"Vad gör jag nu? I en pandemi? Jag måste skaffa mig en hobby."
Folk har skaffat nya hobbyer.
Folk har börjat spela padel och…
-…skaffa barn och så där.
Och jag: "Vad fan ska jag göra? Vad fan gör jag nu?"
Det slutade med att jag ställde mig på en scen
i drakdräkt.
-Jag förtjänar inga applåder.
För er som inte vet vad jag pratar om, jag hoppas att det är en del…
-Jag var med i Masked Singer, säsong ett.
-Oj, tack.
Det är det värsta jag har varit med om i hela mitt liv.
Jag tackade aldrig ja.
Jag träffade producenten för programmet. "Jag minns inte att du tackade ja."
-Nej!
Jag gjorde för fan inte det. Plötsligt bara stod jag där.
Helt fruktansvärt.
Men jag har aldrig känt mig så smal som när folk trodde att jag var Anja Pärson.
Satan. Då ställde jag mig framför spegeln.
Jag stod så här… "Okej! Jag har slimmat till mig."
Att tro att jag är Anja Pärson är som att tro att Leif GW Persson ska bli pigg.
Det kommer aldrig att ske.
Stackars Anja.
Hon kanske går in på Instagram och ser kommentarerna.
"Vad kul att du är med i Masked Singer som draken."
Och så ser hon en jävla heffaklump på scenen.
Det är som att säga att ens bästa egenskap är att vara snäll.
Hon mår ju skitdåligt idag. Hon har ju för fan startat Youtube.
Helt fruktansvärt. Men jag tror att det handlade om, att grejen var såhär…
Jag har haft och har lite av en identitetskris.
Jag tror nämligen att jag är kidnappad.
Konstig reaktion på det, kan jag känna.
Jag tror det. Jag tror att mina föräldrar har kidnappat mig. Jag ska förklara.
Det började för några år sen. En vän skulle börja äta en ny medicin.
Hon behövde kolla sina sjukhusjournaler.
Jag låg på sjukhus när jag var liten, åt olika mediciner, var allergisk mot grejer.
Jag vet att det finns skit på mig i journalen.
Så av ren nyfikenhet skulle jag gå in och kika.
Jag går in på 1177, loggar in, kikar. Det finns ingenting.
Inte en enda jävla journal, kan jag säga. Jag blev misstänksam direkt.
Jag ringer mamma. "Nu ska käringen få smaka."
Jag ringer henne och hon: "Hej, gumman. Hur mår du?"
"Hej på dig…"
"…Anette…
Hoppas det är bra med dig!
En liten fråga, bara.
Mina journaler, är nåt vi ska prata om. Ska vi prata om dem, mamma?"
Mamma jobbar inom vården.
Så hon sa: "Du måste beställa dem. De finns inte där."
Jag trodde på henne och ringer 1177.
Det svarade en så jävla trevlig kvinna. Birgitta.
Vi klickade direkt. Ett så jävla trevligt samtal.
Jag säger till slut. "Du, Birgitta…
…ska jag inte bara ta och plocka hem journalerna? Ska jag inte göra det?"
"Johanna, det är klart att du ska ha dina journaler!"
Samtalet fortsätter, fortfarande trevlig stämning. Jag ger henne mitt personnummer.
Plötsligt blir det tyst i luren.
Jag säger: "Hallå, Birgitta? Är du kvar?"
Hon säger till mig: "Johanna, jag är ledsen, men du har inga journaler."
Mm…
"Snälla, rara, Birgitta. Nu tror jag väl ändå…
Ring Lena på lasarettet i Västerås. Jag har legat inne, jag vet det."
"Johanna, jag är ledsen."
Hon lägger på luren och där och då börjar jag jobba för Säpo.
Det är en utredning på gång. Jag börjar ringa släkt och vänner.
Jag ringer farmor. "Du minns väl när jag låg inne på sjukhus?"
Hon bara: "Johanna, du har aldrig legat på sjukhus."
Förlåt, men den lilla fittan…
…kommer ihåg när min syster tog stelkrampsspruta,
men när jag har legat inne i tre dagar har hon fått alzheimer. Vad fan är det här?
Jag ringer pappa. "Du minns ju när jag låg inne på sjukhus?"
"Johanna, du har inte gjort det. Du har drömt det."
"Det har jag visst. Du var där och gav mig godis.
Jag hoppas att det var du, annars var det en annan jävla gubbe!"
Plötsligt får jag ett sms av min farbror. "Sluta gräv i det här nu, Johanna."
Jag är ganska säker på att jag kommer att fortsätta gräva, Mats.
Jag har legat på sjukhus i hela mitt liv…
Inte hela mitt liv, men många gånger.
Jag ligger inne nu, faktiskt. Jag ska tillbaka till S:t Göran efter det här.
-Jag har dropp bakom scenen.
Jag har legat inne på sjukhus många gånger, varit allergisk och ätit medicin.
Jag har varit allergisk mot tomat så länge jag kan minnas.
Det är ett ämne som ingen har velat prata om.
Jag har frågat mamma och pappa när jag blev allergisk.
Och de har sagt: "Ja, det… Ja, det…"
Ingen aning. Helt i en psykos.
Men när jag var liten var vi i Portugal på familjesemester.
Jag minns att jag åt tomat där. Stora, portugisiska tomater, tomatsoppa, ketchup.
Jag minns det så jävla tydligt. Men efter resan är det helt svart…
…gällande tomatfronten.
Vilket innebär
att framför er
så står
Madeleine McCann.
Jag är Madeleine McCann! Jag är ganska lik henne, kan jag säga.
Jag har stått framför spegeln och gjort samma jävla min. Jag har stått så.
Oj, oj, oj, oj, oj.
Aj, aj, aj, aj, aj.
Det är ju för fan jag!
Jag berättat det här hela jävla hösten. Har polisen kommit?
Ingen har ringt polisen. Inte en jävel.
Jag förstår att det är nåt fel på mig. Jag vet att det är fel på mig.
-Jag har en spegel och så där, ingen fara.
Jag var så jävla konstig som barn. Allt jag önskade mig var fiskar.
Det var det enda. Det är fan värre än vandrande pinnar.
Jag fick tre fiskar. Jag var så jävla glad.
Jag döpte dem och satt och tittade på dem, för det är det enda man kan göra.
Jag gick till skolan och skröt. Gick fram till några i klassen och…
"Jag har fiskar."
De bara: "Vi har värdighet. Stick härifrån."
Den dagen kommer jag hem från skolan och mina tre fiskar ligger på golvet.
De har hoppat ur akvariet.
Men mammor gör som mammor gör… Eller, ja. "Mamma".
Vi åker och köper tre nya fiskar. Jag har glömt de andra.
Jag får tre nya fiskar, döper dem, sitter och kollar på dem,
kommer till skolan, skryter, får en sten kastad på mig. Jag minns inte riktigt.
Jag kommer hem från skolan och samma grej har hänt med mina tre nya fiskar.
Sex fiskar har tagit självmord.
Grejen är att när mördare och psykopater har varit små
har de systematiskt torterat djur och fått dem att dö.
Så jag har stått utanför Hinsebergs kvinnofängelse:
"Släpp in mig!
Jag är en av er!"
Jag går runt och tror att jag är nästa Arbogakvinna. På riktigt.
Grejen är att en kompis till mig, när han fyllde 18 fick han en fisk.
Han var inte så omtyckt.
Han skulle hem till sina föräldrar, han var inte från Stockholm.
Han frågade: "Johanna, kan du snälla
vara fiskvakt?"
Jag hade inte berättat för honom om min problematik gällande fisk.
Det är inte ett jättejobbigt uppdrag att ta hand om en fisk.
"Du ska bara mata den, du behöver inte ens vara där."
-"Tro mig, jag kommer att vara där."
Jag sjukanmälde mig från jobbet.
Jag sitter och tittar på fisken. Jag sitter och pratar med den.
Jag sitter och: "Snälla, hoppa inte, hoppa inte, hoppa inte…"
Men fisken överlevde. Jag har aldrig varit så glad i hela mitt liv.
-Jag ringer mamma…
-Oj. Tack! Wow.
Alltså, låg ribba för applåder, att ta hand om en fisk.
Tror ni inte bättre om mig?
Jag ringer mamma och säger:
"Mamma, fisken överlevde, det är inget fel på mig. Allt är lugnt."
Hon säger till mig: "Jaha, Johanna. Det var kul att höra.
Men det är en liten grej jag vill berätta för dig."
Min mamma säger till mig:
"Johanna, dina fiskar tog inte självmord.
Det var katten."
"Tyckte du att det var bättre att säga att det var självmord än att det var katten?"
Efter det hatar jag katter. Katter är värst.
Jag tror att vi har löst Palmemordet. Det är en kattjävel som har gjort den skiten.
Därför har jag insett att antingen kommer jag att spärras in, för jag är galen
eller så får jag bli polis och spärra in andra.
Det är mina enda val, på riktigt.
Grejen är att jag vet… De blå partierna vill typ ha 3 000 fler poliser.
Men jag sa: "Nej, inte 3 000 fler poliser. 3 000 nya poliser. Ut med alla gamla."
Vet ni vad vi har för poliser där ute?
Vi har poliser som håller på med TikTok.
Han går fritt på gator och torg.
När jag såg det här var jag medicinskt död.
Men jag tänkte: "Han har haft tråkigt nån rast. Det är bara en video."
Nej, det finns fler.
Titta på det här ansiktet.
Hur mår han?
Hellre att Kapten Klänning kommer och räddar mig än den här jävla idioten.
Förstå att ringa polisen och han dyker upp…
"Jag ska göra en TikTok först."
Savage Love:ar mördaren till döds. Perfekt.
Jag älskar kriminalserier. Jag älskar Beck. Gillar ni Beck?
-Okej!
Jag älskar Beck. Jag har kollat på Beck ända sen jag var liten.
Kanske inte när jag var två att pappa satte på Beck - Flickan i jordkällaren…
"Gunvald ska du vilja knulla med."
Eller jag vet inte vad mina riktiga föräldrar visade mig.
Jag kollade alltid på Beck. Mina vänner kollade på Disney och sån skit.
Jag kollade på Ariel, i och för sig.
Oj, wow.
Jag kollade på Ariel, men det är bara för att min favoritkaraktär är Ursula.
Jag gillar Ursula, hon är den enda som ser att Ariel är en slyna.
Det är go i den tjejen.
Jag älskar ju Mikael Persbrandt.
Mm.
Jag älskar honom. Det är min framtida man. Jag vet det.
Jag vet att det är min framtida man.
Och det vet han också. Det är det enda jag pratar om i intervjuer.
Det är nåt slags kontaktförbud på gång nu.
Hemlig adress har han också, det är trist. Men jag kämpar på.
Jag minns i skolan, på lågstadiet, när vi skulle rita våra idoler.
Det var det enda man gjorde. Jag kan inte ens rita en cirkel idag.
Men vi skulle rita våra idoler och folk ritade Markoolio, kanske Michael Jackson.
Jag ritade Micke P.
Jag har aldrig varit så noggrann i hela mitt liv. Aldrig.
Jag var så noggrann. Min lärare gick runt och tittade på allas teckningar.
"Ja, du har ritat E-Type" eller nåt sånt.
Vem skulle rita E-Type?
En rimlig idol.
Jag satt där och ritade Micke P och hon går fram till min teckning…
"Johanna…
…vad är då detta?"
Och jag bara…
"Det är Micke P.
Visst är han fin naken?"
Ingen normal unge ritar Mikael Persbrandt naken när man går i tvåan.
Men jag var inte normal. Jag var så jävla dålig i skolan, sämre än damp-Adam.
Vi har alla haft en damp-Adam i vår klass.
Jag var sämre än han.
Tänk vad mycket ämnen man hade i skolan. Hemkunskap, vad fan var det?
Man gick dit för att äta, det var väl det. Jag hade en lärare som hette Lisbet.
Hon hade Birkenstock och använde kokboken som accessoar
och hoppade mellan salarna.
Hon var så jävla glad. Man kunde göra så jävla mycket fel utan att få skäll.
Så jävla mycket fel. Jag kunde bränna sconesen.
Och Lisbet bara: "Då får du ha dem inne i 10 minuter i stället för 15 nästa gång."
"Okej."
Jag kunde ha sönder spisen och hon:
"Men då får du ringa reparatören!"
Jag kunde bränna upp hela jävla salen
och Lisbet tyckte att det var spännande att brandkåren kom.
Man kunde göra så jävla mycket fel utan att få skäll.
Men om man diskade under rinnande vatten…
…då jävlar!
Det var socialen som kopplades in och man fick inte fira jul hemma.
Och jag tror att eftersom jag var så konstig som barn själv
så hatar jag andra barn.
Jag hatar barn. Punkt. Det är för att jag var konstig som barn
men också på grund av första gången jag körde standup.
Första gången jag körde standup var för Unga Allergiker.
Ja, det är ett social självmord.
En kompis, William Spetz, fick frågan att köra standup på deras konferens.
De skulle vara mellan 18 och 35, de skulle ha druckit, det skulle vara bra stämning.
De frågade: "Kan inte du köra 40 minuter standup för oss?"
Han sa: "Jag har aldrig kört standup, jag kan inte köra 40 minuter."
Men jag har en kompis som skulle kunna prova. Vi kan köra 20 minuter var.
Så jag tackade ja. Jag ska tillägga att det var i Örebro.
En jävla skitstad.
Jag är skitpeppad över att äntligen få köra standup.
Så jag skriver 20 minuter om hur mycket jag hatar allergiker.
Vi åker dit, jag öppnar dörren
och möts av 30 par skor i storlek 10.
"Vad är det som händer?"
William hade gjort Melodifestivalen, så jag ser barn springa mot oss.
De puttar mig. "Flytta dig, jävla fetto!"
Vi har blivit lurade. Vi är på ett kollo för barn som inte har kompisar.
Barn som: "Är du också allergisk mot blommor?"
Jag får panik. Jag har skrivit 20 minuter om hur mycket jag hatar de här barnen.
Jag kan inte gå upp och säga det. Det går inte.
Men jag gjorde det ändå.
Det första jag säger är att jordnötsallergiker borde dö.
Felix på första raden börjar gråta.
Jag säger också: "Ni vet när man suger kuk…"
-Nej!
De är tio år gamla, är du dum i huvudet?
Jag ska också tillägga att vi sov över.
Ni kan ju tänka er stämningen vid frukosten. Den var inte jättehärlig.
Ja, jag har lite svårt för barn. Stäm mig.
Det är inte så bra, för min syster har två barn.
Jag tyckte att det hade räckt med ett.
Men hon beslutade sig för att trycka ut ett till.
Jag gillar dock det nya barnet mycket mer.
Hon är fem månader och pratar inte. Det är så härligt.
Den andra ungen är fyra och ett halvt. Hon förstår inte ironi.
Vi står mest och tittar på varandra.
"Flytta på dig."
Min syster blev galen när hon var gravid.
Hon gick på alla gravidmyter som finns. Alla gravidmyter.
Hon kunde komma till mig och: "Johanna, kolla mitt gravidglow."
"Du är svettig. Eller vad menar du?"
"Det rinner om dig. Eller var det nåt annat du tänkte på?"
"Men kolla mitt hår! Det är så långt, tjockt och glansigt."
"Och så fettigt, Emelie".
"Du har inte tvättat håret på nio månader."
"Men kolla mina bröst, de är så stora och fylliga."
"Ja, du ser ut som en Arla-ko!"
Helt galen. Nu vill hon bli nya Greta, hon vill rädda världen och sådär.
Vi alla har drömmar och mål, men man får sätta en gräns nånstans. Snälla.
Hon pratade om att det är så viktigt att man är med i donationsregistret.
-Är ni med där? Klappa i händerna.
Ni är några stycken.
Du tittar på mig nu. Jag kommer till dig.
Hur gammal är du? 23? Hur länge har du varit med i donationsregistret?
Tre år? Varför gick du med?
Du vet inte?
Perfekt.
Vad sa du?
"Man ska det"?
Är du så här i alla beslut du tar? "Man ska det."
Det är ett ganska stort beslut att låta dem skära i kroppen…
Är du också kidnappad? Jag känner…
Ja, se du.
Det var bara för att samla poäng?
Ja. Vad är du mer med i? Får jag fråga det?
KP? WWF?
Skänker du pengar? Nej, det gör du fan inte. Det ser jag på dig.
Till Bianca Ingrosso, kanske.
Ja. Till CAIA?
Otroligt. Tack.
Kul att du är med. Jag är inte med i donationsregistret.
Jag ska berätta varför.
Jag är inte med för att det finns forskning som visar
att den man donerar till kan börja känna känslor och behov från donatorn.
Och jag vägra utsätta en person för mina organ.
Förstå att få min lever.
Det är kört direkt, kan jag säga.
Förstå att få nån annans organ. Som Jockibois.
Man får alla diagnoser i världen och tappar sitt barn i trappan.
-Det är sant.
Han hör inte de här skämten, det är ingen fara.
-Han är väl på spökjakt.
Med Laxton.
Jag kan inte donera mina organ, för jag har tankar som ingen annan bör ha.
-Gillar ni skaldjur? -Ja!
Jag älskar skaldjur. Men att äta skaldjur är lite som att ha analsex.
Hallå?
Jag tycker att det är väldigt långt från tanke till att göra.
Alltså, det är väldigt mycket jobb…
…för väldigt lite njutning.
-Det är bara tjejer som applåderar.
"Precis, Anton!"
Man kan stå en kväll och vara…
"Orkar jag ikväll? Är det värt det?"
-"Man luktar så äckligt om händerna."
Man vill bara ha en Savett. Savett citron.
"Har du kondom? Nej, kör med Savett citron."
Jag har också en hjärtefråga som ingen annan människa bör ha.
Folk har ju otroliga hjärtefrågor. Inte jag!
Min hjärtefråga är: Moroten…
…inuti...
-...moroten.
Det finns alltså en morot inuti moroten.
Som är så jävla god! Det är helt sjukt.
Man biter en bit runt moroten och det kommer upp en liten jävla stång.
Den är så ömtålig.
"Det är du och jag mot världen. Nu lämnar du mig fan inte."
Den är så söt, helt sjukt. Det är världens bästa koncept. Det är som ett Kinderägg!
Moroten i moroten är lite som killar som är omskurna.
-Ha ha.
De har liksom tagit bort det dåliga
men har kvar det bra.
När man ligger med nån som är omskuren behöver man liksom inte…
Dra upp, putsa…
…ta bort jord. Alltså, man behöver liksom inte…
Man behöver inte det.
Jag kan inte heller donera mina organ för att jag är 90-talist.
Jag antar att det är många 90-talister här.
Vi 90-talister är det sämsta…
…som har gjort entré på planeten jorden.
Vi 90-talister är såna som: "Jag har fransk balkong."
"Du har ett stort fönster, håll käften."
90-talister tror att Malala är Simbas mamma.
90-talister, vi vill bli influencers.
Vi har influencers som kallar sig själva för entreprenörer.
-Låt det sjunka in.
De kallar sig för entreprenörer
när de har gjort mobilskal med Ideal of Sweden.
Marmor på varenda jävel.
Vad tar man helst på sig? Palmemordet eller marmorskal?
Att kalla sig för entreprenör när man har gjort mobilskal med Ideal of Sweden
är som att nån på Foodora säger att den jobbar med spinning.
Vi 90-talister tror så jävla mycket om oss själva.
Jag såg en serie som heter Catfish
där nån är ihop med nån i 150 år utan att träffas och tycker inte det är konstigt.
Det var en kille som var med där och han hade varit ihop med sin tjej i tio år.
De var förlovade, men hade aldrig träffats.
Då är det två killar som ska hjälpa honom att hitta den här personen.
De frågade honom: "Varför har ni inte träffats?"
Han säger då: "Nej, hon har inte tid."
Spontant, på tio år?
Man kan väl känna att man har nån liten lucka. Jag vet inte.
"Okej, men har ni pratat på telefon?"
Han bara: "Nej, men jag har hört hennes röst."
Till slut, de bara: "Vad fan är det som händer? Vem är den här personen?"
Han säger. "Ni kommer inte att tro mig.
Det är Katy Perry."
Rimligt att tro att man kan bli ihop med Katy Perry.
Vi tror så mycket om oss själva. Vi tror att vi kan jobba med vad som helst.
Jag träffade en kille på en fest. Och på nåt sätt började han prata om sig själv.
Sällan det händer…
Han frågade vad jag jobbar med, jag sa att jag jobbade som komiker.
Han sa: "Det var konstigt."
Ja sa "tack". Jag frågade vad han jobbade med och han sa:
"Jag jobbar med beatboxing."
"Förlåt, inte hobby, utan vad jobbar du med?"
Han bara: "Jag jobbar med beatboxing."
"Okej, du trummar med munnen. Det är det du gör."
Han berättade att han går till en "luftcoach" en gång i veckan.
"Det är viktigt med andningen i droppet."
Ingen hör skillnad. Tro mig, ingen hör skillnad.
Han ville bli bäst i världen.
Det är typ två personer som håller på med det, så det är inte assvårt.
Han säger sen: "Jag ska släppa en demo.
Vill du höra?"
-"Nej."
Nej, jag sa inte det. Jag sa: Jag har inga hörlurar med mig, så det blir svårt.
Sorry, grabben."
Han säger då: "Jag kan köra live, om du vill."
Just det…
Så i tre minuter
står jag där och hoppas att han ska få en astmaattack.
Hur diggar man med till beatboxing?
Jag står bara där. "Jag får gunga. Jag gungar."
Till slut var det: "Jag tar upp en hand."
Efter ett tag kände jag: "Jag är lite för tyst."
Så jag började lägga in grejer. "Yeah."
"Aha."
"Skrrt!" Ni vet.
Jag har aldrig känt mig så vit. Jag vet inte hur man reagerar till beatboxing.
Det är som att kolla på ridning. Vad fan ska man säga?
"Bra hopp"?
Det var som ett gisslandrama utan pistol.
Jag kände mig som en kobra som kom upp ur nån jävla hink.
Förstå det här. Man föder en son.
En dag säger han: "Mamma, allt jag vill ha när jag fyller år är en luftcoach."
Hon bara: "Vet du vad, David?
Du får ett luftgevär så du kan skjuta dig i huvudet."
Mhm.
-Mm.
Men jag låg med honom…
Så att det… Åh, nej. det här blev…
Det blev… Det är röda draperier här. Ja, det är… Ja.
Då vill jag helst inte möta blick.
Nu skäms jag lite.
Men det gick bra. Han följde med hela vägen hem, det var trevligt.
Vi kom hem till mig och jag låste dörren.
-Jag sa: "Du ska ingenstans…"
"…om du så ska beatboxa mig till döds".
Vi skulle ligga, då. Och då är det här med…förspel.
Man ska suga kuk.
Innan jag fortsätter nu vill jag säga att jag har roligare saker för mig.
Men jag är bara människa.
Så jag gör det. Jag satte mig på knä.
Nu kommer jag inte att möta blickar.
Det gör jag inte.
Jag sitter här nere och är redo för det vanliga, att inte kunna andas…
…kräkas, få en whiplashskada. Alltså…
Jag var redo för allt det där.
Så jag sitter där nere och…
-He he.
…"börjar jobba" låter fel att säga.
Jag satte igång kalaset. Så. Serpentinerna var där.
Efter ett tag känner jag helt plötsligt en hand…
…på…
-Jojomän.
-…mitt huvud…
-…som liksom börjar knåda.
Det blir konstigt, för jag gör såna och han gör såna.
Så jag står bara så här, som en jävla tornado. "Vad fan är det som pågår?"
Men jag vågade inte säga "Stopp! Min kropp!"
Jag tänkte: "Gud, vad trevligt vi har."
Så det pågår ett tag, så jag känner "nu har jag rytmen inne".
"Sätt på 'Macarena', för nu jävlar!"
Men jag blir yr. Jag börjar yra. "Gud, var är jag nånstans?
Är jag hos mina riktiga föräldrar?" Alltså, jag började…
Jag kände: "Vad fan, jag måste ta reda på vad det är som pågår."
Jag sitter alltså här nere, munnen full…
…och får en hårmassage.
Vi är inte på nåt jävla spa.
Hade jag runkat av honom med högerhanden hade jag fått handmassage i vänster.
69:an. "Lite fotmassage där, gärna, tack!"
Det här ger men för livet. Det sitter i ryggmärgen nu.
Så när min frisör ska schamponera mitt hår…
Sen fick jag veta att jag antingen hade klamydia eller urinvägsinfektion.
-Det visade sig att jag hade båda.
När jag fick reda på det tänkte jag beställa hem ett klamydiatest.
Jag går inte till gynekologen och säger till henne vad jag har varit ute på.
Så jag får hem klamydiatestet, det är ett vitt, kalt kuvert.
En klamydiatest och en kondom.
Ingen lapp.
Det är ändå ett statement.
-"Nu ska lilla horan få."
Men dum som jag är råkade jag spilla ut provrörsgrejen, så det blev inte giltigt.
Så jag beställde hem ett nytt.
Samma grej. Vitt, kalt kuvert, ett klamydiatest. Den här gången tre kondomer.
Förstå det fucking snacket som har gått då.
-Nästa gång får jag en dildo.
En lapp: "Sluta ligg, snälla."
Jag tänker att det är som jultidningar. Ju mer man säljer, desto bättre presenter.
Snart kommer jag att få en Satisfyer Pro. Så jävla härligt.
Men det var inte så bra timing.
Jag vet inte när det är bra timing att få klamydia…
Jag skulle nämligen åka till Costa Rica för att lära mig surfa.
Mm.
Jag hade haft jättemycket jobb och var jättetrött
och kände att jag måste hitta lugnet och hitta mig själv.
Det tar 34 timmar att åka till Costa Rica, så lugnet var borta redan i London.
Jag kommer dit och möts av tjejer i sport-bh och shorts.
De äter müsli som snacks.
"Toppen! Jag har två minuter på mig att rasa 40 kilo. Vad härligt det blir."
Första frågan jag får är: "Har du surfat förut?"
"Vad tror du? Jag ser ut som en person som håller på med bowling!"
Första dagen går vi upp 05.30. Då ska vi göra yoga.
Yoga för mig är när man ligger och sover
tänder nåt ljus, jonglerar med mangos.
I den här yogan skulle vi stå i hunden, som är plankan med röven upp
i 45 minuter och andas.
Jag kippade efter andan.
De hade också en surfgaranti.
De sa: "Det är 100 % surfgaranti." Det står på hemsidan och allt.
"100 % chans att du kommer att lära dig att surfa."
De har fått ändra det till 99 % nu, kan jag säga.
Surfare är också de värsta människorna jag har träffat i mitt liv.
De kunde komma upp på morgonen… "Idag tog jag gröna vågor."
"Och jag tog ecstasy. Håll käften."
Den värsta resan. Jag ville hitta mig själv och tappade bort mig själv.
Jag kom hem och var helt förtvivlad. "Vad gör jag nu?
Börjar man läsa horoskop nu?" Har vi några som läser horoskop? Klappa händerna.
Ja. Tretusen efterblivna.
-Härligt att ni kom.
Jag läser också horoskop, så jag är med er.
Jag vet inte hur bra det är att vara med mig, men grattis.
Jag älskar horoskop. Jag älskar tanken att nåt bra kan hända nån gång.
Nån som har fått sparken.
Jag älskar horoskop men jag hatar dem som handlar om hus och planeter.
Jag vill veta: Ett - är nån kär i mig?
Två - kommer jag att bli rik?
Tre - kommer mina riktiga föräldrar att hämta mig? Det är det enda jag vill veta.
Jag gick till en spådam för några månader sen.
Det första hon säger är: "Stopp."
Hon bara: "Jag ser att du kommer att bo i ett hus…
…ensam."
"Jag har betalat för en timme. Vad kul det ska bli."
"Du kommer att gilla det!" "Jag har väl inget jävla val?"
Sen kom vi till den roliga delen när man får ställa en ja- eller nej-fråga.
Hon bara: "Jag kan svaren." Nej, hon sa: "Jag kan prata med änglarna."
Vad lätt.
Det är ingen jävla wifi-kod upp dit. Vad är det här?
Hon bara: "Jo, men ställ en fråga. Jag kan svaret."
Så jag tar det på allvar. "Nu åker vi, jag kommer inte att skoja bort det."
Så jag frågar henne: "Kommer jag nån gång att bli polis?"
"Kommer jag att börja jobba som polis?"
Hon tar fram sina tarotkort och jag säger: "Ska vi sitta och spela Uno nu?"
Hon säger: "Jag kommer att lägga fram de här korten.
Blir det tretton kort, då betyder det 'nej'.
Får jag mindre än 13 betyder det 'ja'."
Jag bara: "Okej, fett bra odds för mig. Kör din grej."
Hon lägger fram korten och säger: "Hm. Ja. Ja.
Ja, ja. Hm.
Nu blev det ju 13 kort."
"Så det betyder ju 'nej'."
"Jag ser ju att det är du själv som har räknat korten! Jag är inte dum!"
Hon säger också: "Johanna, du har dejtat fel killar."
"Jo tack, jag vet! Jag dejtade en kille som bodde i husvagn!"
"Jag är väl medveten om det." Jo, jag dejtade en kille som bodde i husvagn.
Det var i Västerås. Jag visste inte att han bodde i husvagn.
Men jag var ute på krogen och han kom fram till mig.
Han frågade: "Ska du inte följa med mig hem?"
Jag tänkte: "Jag får inte den här frågan en gång till ikväll."
"Nu är det jag som säger ja till livet."
Vi sätter oss på en buss.
309 mot Höganäs. Aldrig hört talas om i hela mitt liv.
Vi åker i 10, 20, 30 minuter.
Men vad fan, tar man hem nån, då får man bo i stan.
Man kan inte begära att man ska åka över gränsen och ha kul om en vecka.
Vi åker ett tag och kommer till en mörk grusväg.
Han säger: "Här ska vi av."
"Är du säker på det?"
"Ja, här ska vi av."
"Toppen. Jag kommer att bli kidnappad igen."
-Jag älskar dig! -Tack.
Det är han som är här.
Kul att du kom.
Jag går av bussen, det är helt mörkt. "Hur fan ska vi ens se det här?"
Jag tänkte: "Det är ingen idé att ens försöka springa ifrån honom."
Vet ni hur sakta jag springer?
Alltså, lunka är mitt snabbaste.
Det är helt mörkt.
Han tar upp en ficklampa ut sin jackficka.
Han har med sig ficklampa ut på krogen!
Det är väl ändå en red flag?
Vi går som två blinda personer i mörkret. "Vad fan?"
Kommer fram till nåt jävla husvagnsområde. Han bara säger. "Här bor jag."
"Japp…
Du kunde inte ha sagt det tidigare?"
Men jag fortsatte faktiskt dejta den här killen.
Det var jobbigt att berätta det för mina föräldrar.
Jag vet inte varför. Det kanske var nån stolthetsgrej.
Men det var jobbigt. Mina föräldrar frågade: "Vad ska du göra ikväll?"
Jag bara: "Jag ska hem till Felix."
Och de sa: "Felix, han bor på landet, va?"
"Ja, det kan man säga. Det är en bit ut." "Vill du ha skjuts?"
"Nej, för fan! Jag tar bussen mot Höganäs, det går bra."
"Okej, men landet? Bor han i nån villa, eller?"
"Villa och villa… Det är mer ett plan."
"Okej, enplansvilla, eller?" "Det var att ta i."
"Okej, radhus?"
-"Det är absolut hus på rad."
De andra: "Fan, skärp dig. Är det en lägenhet, eller?"
"Det är en lägenhet på hjul, vad fan ska jag säga?"
"Okej, du dejtar en hemlös person, Johanna. Härligt. Bra jobbat."
Den här killen hade så jävla mycket red flags. Han älskade nyponsoppa.
Varför gör man inte slut då?
En vanlig kväll när jag skulle hem till honom skrev han: "Johanna, kan du snälla…"
"…köpa med dig nyponsoppa?"
Det är klart grabben ska ha nyponsoppa!
Jag går inte så ofta i fysiska matbutiker,
för de som jobbar där är väldigt engagerade i oss som bara vill handla.
Jag hittar så jävla dåligt, och tycker att det är jobbigt att fråga.
Men den här kvällen… "Jag får gå in och försöka hitta nyponsoppa."
Jag har ingen aning om var den står. Är den varm eller kall?
Är den vid juicen? Krämen? Mejeri? Ingen aning.
Jag letar som en idiot och hittar den inte. Så jag får ju fråga nån.
Jag ser en tjej som jobbar där.
Jag går fram till henne och säger: "Hej på dig."
Så sa jag inte. Jag sa inte "hej på dig". Varför skulle jag säga det?
Jag sa väl "hejsan". Eller "tjena".
Hon säger: "Hej hej!"
Konversationen var inte så här lång.
Jag säger väl: "Får jag fråga dig en sak?"
Hon säger: "Fråga mig vad du vill."
Och jag säger då: "Ja…"
"Nyponsoppan, var står den? Du behöver inte följa med."
Hon säger: "Ja! Då går vi till nyponsoppan!"
Hon kanske går 15 meter i förväg. Det är walk of shame.
Man bara: "Du behöver inte följa med mig till Narnia. Är du dum i huvudet?"
Jag hatar det. Säg bara vilken gång. Det är sånt jävla skryt att gå så fort.
Samma sak, jag hatar att gå på Systembolaget.
Jag vill bara att spriten ska komma till mig.
Men jag skulle på middag, antagligen med den här jävla husvagnskillen.
Och när man är 20 är den nån regel att man ska liksom…
…köpa med sig vin eller nån blomma eller nån sån skit.
Jag går in på Systembolaget och ska köpa liksom vin.
Jag går till rödvinshyllan. Jag kan inget, kollar bara på de finaste flaskorna
och vilken som är dyrast. Jag står och håller i nån flaska.
Då kommer det fram en dam bredvid mig och är så…
"Gud, jag tittade på exakt det där vinet nyss."
"Okej."
Hon säger då: "Vet du om det passar bra till kött?"
Jag har ingen aning. Jag dricker Red Bull vodka.
Det är som att Penny Parnevik frågar sina föräldrar hur man skyddar sig vid sex.
Hon har femton miljoner syskon.
Som ni har märkt ikväll har jag varit singel i nästan hela mitt liv.
Nu har jag på nåt jävla sätt lyckats hitta nån.
-Oj, tack.
Han kommer att lämna snart, ingen fara.
Där står jag kvar.
Men jag var singel väldigt länge och var… "Vad fan. Hur gör man?"
Jag är jättedålig på att dejta. Men jag hade… Har ni Tinder?
-Inte så många av tiotusen.
Får jag reda på att det är fler här som har Tinder, kommer jag att döda er.
Det jag ska berätta nu är faktiskt jävligt jobbigt. Jag hade Tinder…
Men jag hade också Tinder Gold.
Det var ett hånskratt.
Tinder Gold är att man kan se vilka som har gillat en, så att man kan handplocka.
Och man kan åka utomlands…
I appen, alltså. Jag är inte eskort.
Tinder Gold kostar 200 kronor i månaden.
Dyrare än el.
Enligt Unicef hade jag kunnat rädda fem barn i månaden.
-Jag sa: "Nej, det är inget för mig."
Mitt argument för Tinder Gold var att jag sparar så mycket tid.
Ja, vad mycket tid jag sparar på att åka och svajpa i Australien…
Det var jävligt svårt när jag började dejta min kille.
Jag blir galen när jag dejtar.
När vi dejtade var det så här att han inte svarade mig på tio minuter.
Jag blev galen.
Jag blev skogstokig. Jag kunde stå med en kompis när han inte svarade…
"Okej…
Okej!
Nämen, okej!
Det blir ingenting nu. Nä. Det var det lilla roliga man fick. Det är slut."
Mina vänner: "Nu kör vi igen…"
De säger: "Johanna, har ni pratat under dagen? Hur ser det ut?"
Jag bara: "Ja, vi har pratat.
Vi har pratat. Pratar vi nu? Nej, vi pratar ju inte nu, eller hur?"
"Okej, men om ni har pratat under dagen kanske du vet vad han gör?"
"Ja."
-"Han är på nån jävla begravning."
"Han är på nån jävla begravning. Lilla Felicia har dött.
Jajamän. Han har köpt blommor till henne."
"Han har köpt blommor till henne. Köper han blommor till mig? Nej."
-"Han knullar henne nu."
"Han knullar henne i kistan i doggy. Jag vet att det är så."
Mina vänner: "Du hade nog märkt om han ville knulla lik."
"Man har ingen aning.
Jag hade knullat Micke död eller levande."
-Tack snälla, vad fina ni är.
Jag hade alltid undrat hur det är att ligga med nån som har astma.
Folk har ju alltid astma tills man ska ha sex.
Man har aldrig hört: "Jag har inhalatorn med mig, om det skulle bli jobbigt."
Jag har aldrig hört det.
Min kille har astma.
Första gången med nån som man tycker jävligt mycket om
vill man gärna att det ska bli bra. "Nu åker vi", liksom.
Jag gick all in. Jag rakade varenda jävla del av kroppen.
Det var body lotion, jag åt ananas i veckor.
Jag sprang till apo… Eller sprang gjorde jag inte.
Jag gick till apoteket i lugn och ro, hittade nåt som hette "fittdeo"…
Det heter inte det, det heter "intimsprej".
Jag köpte med mig några burkar. Jag tog första.
"Nej, jag tar andra också. Det är lika bra att ta tredje."
Men jag visste inte att folk med astma…
…har svårt för doft…
…och parfym.
Så han…
…han går ner på mig…
…och jag känner hur han helt plötsligt börjar skaka…
…vilket är det skönaste jag har varit med om i hela mitt liv.
Ni vet såna lufttrycksvibratorer. Jag tänkte: "Han har gått en kurs."
"Han har lärt sig lufttrycka med munnen. Jajamän.
Vi har alla utvecklats olika. Du har utvecklats jättebra för mig."
Så jag låter honom fortsätta till jag känner hur han börjar hosta.
Vilket också är det sjukaste jag har känt.
Killar, gå hem och hosta era tjejer i fittan efter det här.
Corona är det bästa som har hänt mig.
Första staden corona bröt ut i, jag var där på en sekund.
Nån hostar på bussen. "Du ska med mig hem."
"Alla ska vaccinera sig." Jag bara: "Jävla kvinnohatare."
Jag tror att jag är heterosexuell för att jag har en fobi, tryptofobi.
Då tycker man att det är jävligt jobbigt med hål.
Jag hatar hål.
Det känns som att det ska komma ut saker ur hålen.
TikTok-polisen.
Om jag skulle gå ner på en tjej och se allting bara: "Nej!"
Det är som att hon börjar hota mig med fittan.
Så. "Om du inte går ut med soporna, vet du vad som händer."
Jag hatar hål. Små hål, stora hål, medelhål. Jag hatar alla hål.
Jag kom hem till min syster och mamma och skulle berätta det här.
"Nu sätter ni er ner. Det här är jävligt viktigt."
Så jag säger till dem…
"Jag har tryptofobi.
Och det är jättejobbigt för mig."
Och min syster säger: "Johanna…
Jag har också tryptofobi.
Jag tror att det går i släkten."
"Emelie, nu är jag från Portugal, så jag vet inte riktigt."
Tack, snälla Globen! Tack, Avicii Arena! Tack för att ni kom och tittade på mig!
Tack, snälla!
Tack. Tack.
Tack.
Stina Hedin