Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX UVÁDÍ
Dám si…
pistáciovou, prosím.
Co to dělám? Pistácie nesnáším.
Pardon, rozmyslela jsem si to.
Dala…
bych si…
fior di latte.
Sakra, všechny jenom zdržuju.
Promiňte, ještě jinak.
Dám si nějakou ovocnou bez mléka.
Třeba
citronovou.
Jsem Sole Santorová.
Odmala žiju s generalizovanou úzkostnou poruchou.
Že vám to nic neříká? Buďte rádi.
Existují různé úrovně úzkosti.
A kterou mám já?
Nechci se chlubit, ale tu nejvyšší.
Proč se na mě díval? To je jedno.
Podle doktora Basileho to s ní poslední dobou zvládám na jedničku.
V jistém smyslu má pravdu.
Už rok jsem neměla záchvat paniky ani neberu prášky.
Ale stejně
mám pocit,
že všichni kolem ví něco, co já ne.
Zlatíčko!
Ahoj.
Ahoj, tati.
- Zdravím vespolek. - Ahoj, Sole.
Víš, kdo sem přijel na dovču?
Peppino. Bratránek mojí švagrové.
Víš, jak to myslím? Je vysoký…
a je to švihák. Jo.
A brzo bude inženýr!
No pane jo.
Gianni.
Myslí si, že když v 25 nemám přítele, jsem stará panna.
- Je na cestě. Objednáme aperitiv. - Sole už musí jít.
Jo, musím jít.
- Kam? - Má důležitou schůzku.
- Tak zatím. - Ahoj!
- Měj se. - Zatím.
Gianni je jeden z důvodů, proč to tady moc nemusím.
Přitom je to tu celkem pěkné.
Jenom…
Kdybyste si mohla vybrat, kam byste odjela?
Doktor Basile.
Je roztomilý, co?
Pořád se mě ale snaží na něčem nachytat.
Abych pravdu řekla…
tak nevím.
Prostě…
S Emmou bylo všechno snazší.
Žila tady.
Myslela jsem, že vyrosteme společně
a nic nás nerozdělí.
Pak ale potkala Xaviera
a odjela s ním žít do Giverny poblíž Paříže.
- Měj se. - Ahoj.
Ahoj.
- Měj se. - Měj se.
Šťastnější jsem ji nikdy neviděla.
Za 23 dní mi bude 25.
Pro hodně lidí jsou to nejlepší léta. Pro mě…
Zapomeňte na to.
Panebože!
Mami!
Ty jsi s tou sousedkou nemluvila! A nelži mi!
Ten její pes si tu vykračuje, jako by mu to tu patřilo!
Máme pro tebe překvapení!
Je to tady jako v divočině!
Massimo.
Emmin bratr.
Vidíš, kdo je tu?
Odjel do Milána dělat architekta a už tam zůstal.
Sole.
Za poslední dva roky jsem mu několikrát volala. Nezvedl to ani jednou.
Bývali jsme jako sourozenci.
Ale vážně jenom jako, protože jsem do něj odjakživa byla zamilovaná.
Moc rád tě vidím.
Proč se asi vrátil?
Nesu kafe.
Díky, Elide.
Moc ráda tě tu vidím.
Jak dlouho tu budeš?
Ještě nevím, ale nějakou chvíli určitě.
- Výborně. Přinesu ti džus. - Já nechci džus, mami.
A co ta tvoje přítelkyně?
Tvoje máma mi ukazovala fotky. Je to pěkná krasavice.
Nechtějte vědět,
kolik hodin jsem na sociálních sítích strávila srovnáváním se
s tou jeho Vittorií.
Tady máš džus.
Tak co? Přijede taky?
Ne, protože jsme se rozešli.
To jsem nevěděla, promiň.
No, tak to můžeš přijít na Soleiny narozeniny.
No tak, mami.
25. srpna? No jasně.
A tyhle budou výjimečné. Bude jí totiž 25.
- To se musí pořádně oslavit. Že jo? - Ano.
Vidíš to?
Vůbec se nezměnila, je pořád stejná.
Nic se jí nelíbí. Nevím, po kom to má.
Jednou z ní zešílím.
Moc rád jsem tě viděl.
Já tebe taky.
Takže?
Co mi uniklo?
Co se stalo?
- Tady? - Jo.
Co by se mělo dít?
A co ty?
Co ta univerzita?
Sekla jsem s ní. Hledám si práci.
Takže tu na chvíli zůstaneš?
Musím ti něco dát, Sole.
PRO SOLE
To je Emmin rukopis.
Kde jsi to vzal?
Doma v jejím pokoji.
Měl bys jít.
Počkej, Sole.
Běž.
Zatím.
Třicet čtyři mínus pět se rovná…
To nám poví… Santorová.
Sole.
Sole!
Santorová?
Pojď k tabuli.
To jsem jenom já.
Nemůžu dýchat.
Je krásný.
- Stalo se něco? - Ne, nic.
- Vážně? - Jo.
Můžeš odejít, prosím?
Nezapomeň na tu Luciinu oslavu.
Jasně.
- No tak, měla jsem štěstí. - Štěstí?
Brali jenom jednoho doktoranda.
A tebe si vybrali, protože jsi dobrá.
Oslavenkyně Lucia.
Dcera Betty, které to tady patří.
Máminy nejlepší kámošky.
Chtějí, abychom se taky přátelily.
Smůla.
Pojď sem!
Všechno nejlepší.
Díky, že jsi přišla.
- Lucie! - Za málo.
Pojď sem! Díky, že jsi přišel!
Sole!
Sole! Ahoj.
Ahoj.
To je Miriam, Luciina ségra.
Žije v Římě, vždycky to byla premiantka
a jak vidíte, je to taková italská Julia Roberts.
Sole, rodinná přítelkyně.
Tohle jsou Giulia a Marta.
Kámošky z univerzity a moje spolubydly.
Přijely k nám na návštěvu.
- Čau. - Ahoj.
Příště bude narozky slavit ona!
Ale prosím tě.
No tak, jsou to výjimečný narozky! Je to tradice!
Tady tě máme, Sole.
Vůbec tě nevídáme. Kdepak se schováváš?
Co děláš? Studuješ? Pracuješ?
Máš přítele?
Zkouška! Slyšíte mě?
Chtěla bych…
Chtěla bych si připít na Luciinu počest.
- Zlatíčko. - Mami!
Pojď sem.
Děkuju.
Díky, že jste přišli.
Na tvoje 25. narozeniny a ten doktorát.
- Všechno nejlepší. - Dobrá práce.
Chtěla jsem ti tu přede všemi poděkovat za to,
kolik radosti nám vnášíš do života
svojí inteligencí,
spolehlivostí
a odvahou.
Lucia zítra odjíždí do Londýna. Další cíl pokořen!
Hurá!
- Díky. Všem vám děkuju. - Na zdraví!
Tak jo, jdeme tancovat!
- Massimo? - Vyslechni mě.
Jsi lhář.
Byla jsem u toho, když jsi s rodiči třídil Emminy věci.
- Žádný dopis jste nenašli! - Počkej.
- Já vím. - Je mi to jasný.
- Ty… - Počkej.
Dala ho tobě a ty jsi na něj zapomněl.
Máš pravdu, ale…
Věděl jsi, že jsme se pohádaly, než umřela?
- Vysvětlím ti to. - Styď se!
No tak, Sole!
„Drahá Sole.
Hádání s tebou mě strašně ničí.
Taky mi chybíš.
Cítím se provinile, že jsem tě opustila.
Chci s tebou zestárnout.
Chci ale zestárnout i s Xavierem.
Nevím, co mám dělat.
Máš pravdu. Ten dárek nebyl zrovna nejlepší nápad.
Chtěla jsem ti tím říct, že i když budu daleko,
můžeš se na mě spolehnout.
Děsí tě spousta věcí.
Až moc.
Něco mě ale napadlo.
Řekni mi, čeho všeho se bojíš. Sepiš mi to.
Společně
je možná nějak překonáme.“
Bavíš se?
Je to skvělá párty!
No tak, tancuj!
Jsi nějaký smutný.
Už teď se mi líbí.
Nešťastně zamilovaný?
Jak se jmenuje?
Leonardo.
Poslyš…
Danio.
- Dario? - Ne, Danio. S „n“.
Můžeš mě odsud dostat? Jestli mě takhle uvidí máma, tak…
Počkej! Tady ne. Pojď.
Danio! Ahoj!
- Zdravím. - Ahoj.
- Čau! - Ahoj.
- Ahoj. Ale… - Jak se máš?
- Dobře. - Vy se znáte?
Co Leo?
O tom ani nezačínej.
Ty jsi opilá, Sole?
O čem to mluvíš?
Díky.
Nevím, co…
Celé roky jsem si nebyla zaplavat v moři nebo…
Já nevím.
Ani na žádné vyjížďce lodí jsem nebyla.
Podle mě jsem v Apulii jediná,
kdo se bojí vody.
Taky by mě nikdy ani nenapadlo
nechat si propíchnout uši jako ty.
Nebo si jenom tak zajít na pouť,
projet se na kole nebo naskočit do letadla a někam odletět…
Nic z toho, co dělají ostatní.
Víte…
Už odmalička kreslím, ale…
nikdy jsem svoje kresby nikomu neukázala.
A chci si najít práci, ale…
O chlapech ani nemluvím, protože…
Jestli se pořád honíš za Massimem Di Lorenzem…
Ale ne.
Kdyby mě takhle viděl, je po všem.
Co mám dělat?
„Jasně, mami. Už jdu. Ne, nedělej si starosti. Opravdu.“
Ta mi to dá sežrat.
Dej to sem.
Elide?
Ahoj!
Jo, zrovna si odskočila.
Ne, klidně jeď domů. My ji pak odvezeme.
Taky jsem vás obě ráda viděla. Měj se.
Díky.
„Překonat strach z moře.
Nechat si propíchnout uši.
Zajít si na pouť.
Projet se na kole. Naskočit do letadla.
Ukázat někomu svoje kresby. Najít si práci.“
Co je to za obrázek?
Srdíčko.
Láska.
…bude slunečno.
Předpovědí vás provede Michele Conella. Azorská anticyklóna se…
Čím bychom měly začít?
Nic z toho nezvládnu.
Jen se na mě podívej.
Nezdá se mi, že bys měla úzkosti.
Chodíš ven, bavíš se.
Chlastáš.
Když máš úzkosti,
nemusíš celý den trávit stočená v klubíčku a brečet.
Tak to nefunguje.
Začala bych tím mořem.
Zítra má být hezky.
Proč se tak snažíš?
Protože jsem Emmu měla ráda.
MISS BARI REGISTRACE
Ty se na to fakt chceš přihlásit?
Každý máme nějakou úchylku.
Nechceš mě nejdřív odvézt domů, prosím tě?
Kdy začneš s tím seznamem?
Říkala jsem ti, že ty věci dělat nebudu.
Tak se tu zatím měj.
Stihnu se ještě přihlásit?
Jen do toho.
Jsme na seznamu. Můžeme dovnitř?
Marco!
Zlatíčko.
Drahoušku. Spíš?
Mám skvělé zprávy.
Zlatíčko, Betta chce, abys u ní pracovala.
Ty jsi včera pila?
Ne… Počkej. Cože?
Betta mě chce ve svojí restauraci?
Jako číšnici.
Máš práci.
Není to skvělé?
Proč se mi pořád musíš plést do života?
Tvoje kamarádky mě jenom litujou!
Najdu si práci sama.
Já za nic nemůžu. Přísahám.
- No jasně. - Opravdu. Betta mi volala,
že Marii přeskočilo
a ukradla všechny peníze z kasy, takže ji musela vyhodit.
A ptala se, jestli jí nemůžeš pomoct.
Co to děláš? Kam jdeš? Sole!
Dobré ráno! Koukám, že jsi to přežila.
Jak jsi mohla?
O čem to mluvíš?
Hledáš práci a mámině číšnici hvízdlo.
Tak jsem řekla, že bych o někom věděla.
O nic jsem se tě neprosila. Já ty věci ze seznamu dělat nechci.
Dobře, tak se sebou nic nedělej. Měj se.
Všichni máme vlastní problémy.
Co když se něco pokazí?
Tak se to pokazí. No a co?
Můžete mi dát povolení
to někam zahodit a nikdy už to nezmiňovat?
Nechtěla jste práci?
A být jako ostatní?
Nebude to jednoduché ani příjemné.
Ať už se do toho pustíte, nebo ne.
Jedna z těch možností ale povede k vašemu růstu.
Co když si vyberu tu druhou?
O to líp.
Dostanu víc peněz.
A co Massimo?
Co s ním?
Příště se k němu vrátíme.
To je škoda.
RESTAURACE U BETTY
Promiňte.
Panebože.
Dobrý den.
Co si budete přát?
Tímhle nikoho neoklameš.
Naprosto jasně nejsi číšnice.
Podvodnice.
Je to těžší, než se zdá.
Sole?
Sole!
Jsi připravená?
Stůl šest. Ten anglický pár. Usmívej se. Rozumíš?
- Umíš trochu anglicky, ne? - Jo.
Wine. Aperitif. Dobře?
- Dobré ráno. - Zdravím.
- Dobrý den. - Zdravím.
Ano.
Vaše…
- A vaše… - Díky.
- Děkujeme. - Zatím.
Mějte se.
Zlatíčko.
Co chceš, mami?
Nemáš ten límec moc těsný? Rozepni si to.
Ale no tak, mami!
Proč jsi přišla?
Byla jsem nakupovat.
A říkala jsem si, že určitě budeš ráda, když se stavím.
Ne, nejsem. Vždyť vidíš, že pracuju.
Potkala jsem Massimovy rodiče.
Mají radost, že se vrátil. Nemůžou tomu uvěřit.
- Prosím tě, já pracuju. - Každopádně…
Pozvala jsem je na tvoje narozeniny.
Ať už je oslavíš jakkoliv.
A oni tebe pozvali na večeři.
Proč? Proč mi to děláš?
- Ty zítra něco máš? - Do toho ti nic není.
Tak jim zavolej. Nemůžu ti dělat sekretářku.
Hned jdu na to.
A dala bych si kafe.
Ne, Massima už znovu vidět nechci.
Ahoj, Lio. Ahoj.
Jo, dobře. Všechno je v pohodě.
Jo, máma mi o tom říkala. Já jenom, že…
Jasně, že dorazím!
Jenom jsem se chtěla zeptat, jestli mám něco přinést.
Výborně.
Jo, pozdravuj Massima a uvidíme se zítra.
Ahoj.
Proč jsem to udělala?
Rovnou ti říkám, že Massimo se k tobě nehodí.
Ty si nedáš pokoj.
Je mi ukradený.
Měla jsem ho ráda jako malá.
- A teď už ne? - Ne.
Takže jsi měla jiné vztahy?
Už jsi s někým byla? Ty?
Samozřejmě.
Jednou jsem vrazila do doktora Basileho, jestli se to počítá.
Potřebuješ někoho nového.
- Rozumíš? - Ne.
Novou oběť.
- Zajdeme do klubu? - Ne.
Pár kámošů dneska pořádá párty.
Proč bychom měly někam chodit?
Vždyť je nám tu dobře.
Tohle se ti bude líbit.
Dělala jsem jim modelku. Tak jsem potkala Dania.
- Třeba jim pózují i chlapi. - Doufejme!
Měla jsem jít do klubu.
- Pohni si, Sole! - No tak!
Tvar jsi vystihl dobře.
Že jo?
Dobře. Výborně.
To je Danio.
Poznáváš ji i střízlivou?
Moc ti za minule děkuju.
Jste tu kvůli tomu kreslení ze seznamu?
Ten seznam je jenom snůška nesmyslů.
To není pravda.
Dámy.
Přišly jste kreslit?
Ona je tu umělkyně.
Prosím.
Vyberte si místo.
Sole.
A co ten Leo?
Prý neví, jestli do toho jít, a nezvedá mi mobil.
Zapomeň na něj.
- Chci si jenom promluvit. - O čem, když se chová takhle?
- Přesně. - Vteřinku.
To je absurdní.
Posaď se, Sole.
Ne, půjdu tamhle, protože…
tady je moc lidí.
Dobře.
To je hnus!
Jo, je to hrozný.
- Co to má sakra být? - Nedá se na to koukat.
Mrkejte, jak se tváří!
Co to má být za čmáranici?
- Co to je? - Naprostej hnus.
To je hrozný.
Fakt otřesný!
Sole!
Jsi v pohodě?
Zatím mám tohle.
7. NAJÍT SI PRÁCI
Dobrá práce.
To jste mi ještě neřekl.
Víte co?
Ještě před dvěma lety byste ten seznam plnit nezvládla.
Ne, ještě před rokem.
Já to nechápu. To mám snad Massimovi poděkovat?
Chcete si o něm promluvit?
Prospělo by vám to.
Proč se tomu bráníte?
Připomíná vám, že je Emma mrtvá?
Ahoj.
Jen abys věděla, ta večeře nebyla můj nápad.
Odejdu, jestli chceš.
Nekoukej na mě tak.
Tak jo.
Ten dopis jsem nenašel.
Dala mi ho před dvěma lety, než odjela.
Chtěl jsem ti ho dát.
Ale…
po…
Po té nehodě jsem se ho nedokázal dotknout.
Je mi to líto.
Opravdu.
Tak pojď dál.
Čekají na tebe čtyři kila lasagní.
Promiň.
Počkej, vysvětli mi to.
Je to…
seznam věcí, co tě děsí?
To mi ho budeš muset ukázat.
Ani náhodou.
Dobře.
Kdy se vracíš do Milána?
Nikomu to neříkej, ale…
nechci se tam vracet.
Jak to?
Nevím.
Vždycky jsem byl dost vrtkavý.
Chyběla mi spousta věcí.
A taky ty.
Jsem rád, že jsi neodjela.
Ne.
Nakonec jsem tady zůstala.
I kdybys odjela, nezměnila by ses.
A i když jsi tu zůstala, jsi pořád stejná.
No tak.
Nudím i sám sebe.
Podívej. Poznáváš ji?
Tak příště?
Jak dlouho mám ještě čekat?
Na co?
Povíš mi, jak to včera šlo?
Radši bys mi mohla pomoct.
Zapomeň. Já nejsem číšnice.
Dobře, chápu. K ničemu nedošlo.
Ještěže se ke mně Massimo vůbec nehodí.
Proč?
V jednu chvíli řekl, že jsem mu chyběla.
A jak to řekl?
Svěřil se mi, že v Miláně není šťastný a mimo jiné
se mu stýskalo i po mně.
I po tobě, jo?
Jak to myslíš?
Že se mu nestýskalo jenom po tobě.
A pak přišel okamžik, kdy…
Políbil tě?
Nenapínej.
Ne.
Jo. Ne, počkej. Nemůžeš čekat, že… Neviděli jsme…
Neviděli jsme se dva roky. A pak ten dopis…
- To by nešlo. Je to moc brzo. - Moc brzo?
Honíš se za ním celý život!
- Kam jdeš? - Na zkoušku chození po molu.
Svoje kresby…
No nic. Zkusila jsem to.
Měla bych odejít, dokud mě nikdo neviděl.
- Ahoj. - Ahoj.
Jdeš dovnitř?
Ne.
Vlastně jo.
Ale ne.
Určitě kreslíš skvěle.
- Zdravím. - Čau, Sole.
- Ahoj. - Ahoj.
Dávejte pozor, jak sedíte.
Výborně.
Ano, tak.
Narovnejte se.
Ano, přesně tak.
Zapomeň na to.
Ale díky, jsi strašně milý.
Bez tebe bych tam vůbec nevešla.
Taky se mi tam moc nechce.
Proč?
Vždycky jsem sem chodil s Leonardem.
Tak jo.
Uvidíme se v úterý. Počkám na tebe vevnitř.
Ne, počkám tady venku.
Díky.
- Ahoj. - Ahoj.
Sole?
No?
Poslyš…
Nemáš hlad?
Pak jsem byl rok ve Španělsku.
V Berlíně, Portugalsku a Reggiu Calabria, kde se narodila máma.
Pak jsem se vrátil do Moly.
Občas se sbalím a odjedu.
A co tam tak děláš?
Cokoliv, třeba menší brigády.
Filozofie nemá povinnou docházku.
A co ty? Studuješ?
Studovala jsem.
Dostala jsem se na La Sapienzu v Římě.
Akorát jsem…
nikdy nenastoupila.
Jak to?
- Díky. Je to všechno? - Ano.
Děkuju.
Fakt k tomu nic nechceš?
Ne.
Já jen, že když něco nesním teď…
- Co ten tvůj seznam? - Já nevím.
Co ten chlápek, co se ti líbí?
Vůbec Miriam neposlouchej.
Plácá samé nesmysly.
Já jenom, že jsi vypadala dost nervózně, když ho zmínila.
Ne, nebyla jsem nervózní.
Trochu jsem se opila.
Jsem…
Jsem do něj zamilovaná už odmala.
Je to moje první láska.
Chápu.
Ale dost o lásce. Nechci, abys myslel na Leonarda.
Ne, teď se mi vybavila moje první láska.
Kamarádka ze střední.
A pak ti došlo, že jsi na kluky?
Ne, že mám rád i holky.
Zapomněl mi dát krokety.
Koukej na něj.
Je mi špatně, jen to vidím.
- Nemůžu to sledovat. - Co se děje?
Sole!
Vrať se!
Sakra, moje focaccia.
- Skákej! - Sole!
Ne, nech…
Sole.
No tak! Sole!
Vidíš? Skočil a my ho ani neviděli!
Musíš oddělit žloutek od bílku. Pak přidáš cukr.
Pak to našleháš. Když to uděláš takhle, budou nadýchanější.
Zdravíčko, Sole!
Víš, kam mám namířeno?
K Peppinovi.
Gianni. Tohle je Danio.
Můj přítel.
Danio, těší mě.
Nápodobně.
Co tak najednou?
Láska na první pohled.
Však to znáš.
Když do 20 nemáš tři děti, prostě ti nedají pokoj.
To mi povídej.
Bydlím tady poblíž.
- Doprovodím tě. - Ne, to už zvládnu.
Díky, že jsi šel se mnou.
Dobře.
- Tak dobrou. - Dobrou noc.
Ahoj.
- Ahoj. - Sole, Vittoria.
- Vittorie, Sole. - Ahoj.
Těší mě.
Konečně se poznáváme. Tolik mi toho o tobě vyprávěl.
Máš štěstí, že bydlíš tady.
Je to tu nádherné.
Musím jít, máma na mě čeká.
Promiňte.
- Ahoj. - Ahoj.
Je to fakt hajzl.
Měl ti říct, že jsou zase spolu.
Řekl by jí to za dva roky.
Mohly bychom si najmout úkladnýho vraha. To ho naučí se chovat.
Můžu?
- Ty jo. - Vypadáš skvěle!
- Nádhera. - Letos to máš v kapse.
Krásný.
To je teda nadšení. Ty ještě pořád depčíš, Sole?
No tak, pojď se mnou.
Dělej, pohyb.
Šup šup!
Voilà!
Tohle vůbec není můj styl.
- Cože? - Proč ne?
Neboj, míň sexy bys vypadala jen v pyžamu.
- Přesně tak! - Copak?
Rozpustíme ti vlasy.
- Podíváme se na to. - Nádhera.
- Vypadáš fakt skvěle! - Jo.
Ještě sexy pohled. Zamžourej.
- Na tom zapracujeme. - Jo.
Nádhera!
Já to nechápu.
Co po mně chce, když je s ní?
Zeptejme se, co chcete vy od něj.
Řekla jste mu to někdy?
Člověk nemůže vycházet jenom z domněnek a hypotéz.
„Možná mě chce. Ale má Vittorii, takže možná…“
To nejde.
Lidé si neumí číst myšlenky, Sole.
Musíte je vyjádřit.
Je jenom na vás, abyste je ostatním sdělila.
Tak to zkuste.
Massimo!
Sole?
Jsi v pohodě?
Jo.
Sluší ti to.
Nejedeš náhodou
tamtudy?
Jedu.
Jestli chceš někam hodit, svezu tě.
Stačí pořád rovně.
Potřebuju koupit mozzarellu.
Je to trošku dál, ale… dělají tam výbornou, víš?
Ale…
Co tvoje holka?
Odjela.
Neříkal jsi náhodou, že jste se rozešli?
Jo, technicky vzato se rozešla ona se mnou.
Včera ale zničehonic přijela.
Chcete se k sobě vrátit?
Chce to ona?
Jo, ale nevím, jestli to chci i já.
Co ten kluk ze včerejška…
- Co tě doprovázel? - Jaký?
Je to tvůj přítel?
Ne! Je to…
můj kamarád. Jenom kámoš. A taky…
Taky má přítele.
Aha.
SÝRÁRNA LORUSSO
Počkám tu a pak tě hodím domů.
Ne, můžeš jet. O mě se neboj.
Ahoj.
- Zlatíčko. - Ahoj.
Víc toho nemáme?
Je už dost pozdě.
Jasně.
Kde jsi byla?
V okolí.
Můžu se zeptat, s kým jsi byla?
Proč tě to zajímá?
Jsi pořád taková nervózní.
No a co, že jsem nervózní?
A ty nic neřekneš.
A co bych měl říkat?
Už tě vůbec nevídáme, zlatíčko.
Mohla jsi alespoň zavolat, že přijdeš pozdě.
Stěžovala sis, že nechodím ven,
a teď si stěžuješ, že chodím.
Co to do tebe vjelo?
- Ty jsi pila? - Sněz něco.
Ne, přešla mě z vás chuť!
Co když se něco pokazí?
Tak se to pokazí. No a co?
Nedívej se dolů. Musíš jet rovně. Dívej se před sebe.
- Z cesty! - Ustupte!
Jeď! Hezky rovně!
Jeď! Super!
Pomoc!
Výborně!
Je to jenom malá dírka. No tak!
Jak se cítíš?
Naživu.
Můžete mi přidat, prosím?
Úplně vidím, jak by se tvářila máma, kdyby mě teď viděla.
- Jak se jmenoval ten inženýr? - Peppino.
- Našeho syna pojmenujeme Peppino! - Ideální jméno.
A jakou by máma s Giannim měli radost.
Sole!
Co kdybychom si na ty tvoje narozky někam zajeli?
Do Barcelony!
Na Ibizu!
Ne, někam blíž!
Na Sicílii!
Ne! Do Paříže!
Oslavíme tvoje narozky v Paříži!
Dárek k narozeninám.
- Nějak brzo. - Jo.
Není to narozeninový dárek, ale dárek k narozeninám. Otevři ho.
Oslavíme je spolu v Paříži.
To má být vtip?
Proč?
Emmo, to jsem já, Sole. Tvoje kámoška. Pamatuješ?
Ta s tou úzkostí, co nemůže lítat.
Já vím, ale je ti 23. Musíme někde začít.
Takže…
Takže začneme dvouapůlhodinovým letem.
To není tak dlouho, určitě to zvládneš.
Tebe něco posedlo?
I doktor říká, že bys měla něco dělat.
Počkej, Emmo. Slíbila jsi, že se mnou pojedeš do Říma.
Pak ses rozhodla začít žít a přestěhovala se s Xavierem do Paříže.
Jasně, je to tvůj život, ale nejde mi to do hlavy.
Teď je to moje vina, když nechci do Paříže?
To jsem neřekla.
Ale myslíš si to.
Dobře víš, že nemůžu jen tak zatnout zuby a překonat to.
Neříkám, že to bude lehké.
Kdybych ale nepřiletěla, už bychom se nikdy neviděly.
A ty to víš.
Nechala jsi mě v téhle díře samotnou!
Odjela sis a prostě jsi mě tu nechala!
Nejsem tvoje chůva, ale nejlepší kámoška!
Nemůžu za to, že jsi tu zůstala!
Tumáš.
Zůstaň si v Paříži s Xavierem. Už tě nechci vidět.
Vidíš? Pořád jenom utíkáš.
A pak si budeš stěžovat.
Měla bys se sebou něco dělat!
Děje se něco?
Promiň, asi už půjdu.
- Promiňte, už půjdu domů. - Cože?
5. NASKOČIT DO LETADLA A LETĚT ZA XAVIEREM
ZKUSÍME TO ZÍTRA ZNOVU?
- Pojď a nemysli na to. - Ne.
- No tak. - Ne!
Nebývala jsi skvělá plavkyně?
- Ne. - No tak.
- Pojď. - Nemůžu.
- Pomůžu ti. Tři… - Ne!
- Skočím sama! - Tak hop.
Pojď.
Tak jo! Tři.
Dva.
Jedna.
Jak se cítíš?
- Dobře. - Vidíš?
Tak co?
Co máš na tom seznamu dál?
To je tajemství.
To jako fakt?
Dobře, řeknu ti to.
Takže…
chci oslavit narozeniny v Paříži.
V Paříži?
Jo.
Pamatuješ, jak mě tam Emma pozvala, ale já nikdy neodletěla?
Zítra prostě nasednu do letadla a odletím.
Už jsem domluvená s Xavierem.
- Vědí to tvoji rodiče? - Ne.
Zavolám jim, až tam budu.
Je mi 25, tak snad můžu narozky oslavit, jak chci, ne?
Jasně.
A ty je chceš oslavit s Xavierem?
Jo.
Tak jo. Co ti na to mám říct?
Odleť si k němu a bav se.
Ty jsi na něj naštvaný?
Nebyla to jeho vina. Mohl za to ten druhý,
co je naboural. Nemůžeš z toho vinit Xaviera.
Já vím, že máš pravdu, ale…
Promiň.
Sole.
Počkej, So…
Všechno v pořádku, slečno?
- Ano, díky. - Mějte se.
Děkuju.
- Slečno? - Promiňte.
Promiňte.
Proč jste nechtěla přijít?
Vím, co si myslíte.
Není to krok zpátky.
Nevymazalo to všechny vaše pokroky.
Už mi ale bylo líp.
Záchvat paniky jsem neměla už rok.
Léčebný proces není lineární.
Nemůžu vám zaručit, že odteď bude všechno v pořádku.
Jsem si ale jistý, že ať se stane cokoliv, zvládnete to.
Vím, že slavíš výjimečné narozeniny,
ale za záchvat paniky to nestojí, nemyslíš?
Díky.
Všichni se bojíme.
Emma se nebála.
Sole.
Emma se bála kdečeho.
Měla strach ze samoty.
Bála se, že nenajde práci.
A když ji našla,
bála se, že ji vyhodí.
A bála se, že tě ztratí.
Že na ni zapomeneš.
To mi nikdy neřekla.
Protože se bála, že by sis dělala starosti.
Všechno nejlepší.
Díky.
Chtěl jsem jen vědět, jak se máš, a…
V pohodě. Děkuju.
Chápu, že teď chceš být sama.
Že se nechceš s nikým bavit, takže…
Ahoj, Massimo.
Ahoj.
Hodně štěstí, zdraví.
Hodně štěstí, milá Sole.
Hodně štěstí, zdraví.
- Super! - Všechno nejlepší!
Paráda!
1. PŘEKONAT STRACH Z MOŘE (PLAVÁNÍ, LOĎ)
2. NECHAT SI PROPÍCHNOUT UŠI 3. ZAJÍT NA POUŤ
4. PROJET SE NA KOLE 5. NASKOČIT DO LETADLA
6. UKÁZAT SVOJE KRESBY 7. NAJÍT SI PRÁCI
Už zase?
Neboj, nebudu ho číst.
Poslyš, chtěl jsem se tě zeptat… Ne.
Chci ti něco říct, ne se na nic ptát.
Promiň, není to snadný.
Znáš to, když…
Když něco moc chceš, ale nemůžeš najít tu správnou chvíli?
Teda vlastně…
Když se to tak semele,
člověk si nikdy nemůže být jistý, že ho ten druhý…
Nemůžu tomu uvěřit.
Čekala jsem na to
odmalička.
Každičký den svého života a…
když se to teď stalo…
Massimo, omlouvám se, ale…
Promiň.
Massimo. Počkej.
Nechoď.
Myslím, že ho mám ráda proto,
že jsem potřebovala někoho, kdo mi řekne, že jsem v pořádku.
Ale tohle…
Ať už je to cokoliv…
je mnohem lepší.
Ahoj.
Jdu si pro sako.
Byla to super oslava.
Ten dort byl skvělý.
Sole!
Kdo to je?
Čau.
Co se děje?
Alopecie.
Proč myslíš, že jsem se hlásila na tu Miss?
Přihlásila jsem se,
protože jsem se chtěla naposledy cítit krásná.
Dokud mám vlasy.
Ale už mě to předstírání nebaví.
Proč to mám udělat já?
Protože jsi z nás nejstatečnější.
MISS BARI FINÁLE
Promiňte, zpozdila se nám dodávka ryb.
- No tak. - Pohyb!
A teď přichází číslo šest…
S dovolením.
…Elena Gentileová!
Pracuje jako bioložka.
Další potlesk poprosím pro soutěžící číslo sedm.
Antonellu Ranieriovou.
Je to studentka práv
s vášní pro sport a cestování.
Jaké má číslo?
- A teď přichází číslo osm. - Není tu.
Miriam Amorusová.
- Jsi nádherná! - To je moje zlatíčko!
Jsi krásná!
Do toho, Miriam! Natři jim to!
Do toho!
Do toho, krásko!
A pokračujeme Flaminií Latiniovou!
Jejím snem je stát se módní blogerkou.
Bude mi to tu chybět.
Máš štěstí, že tu bydlíš.
Co budeš dělat, když teď skončila sezóna?
Budeš dál dělat číšnici?
O tom jsem ještě nepřemýšlela.
Měla bys jet s náma do Říma.
Máme pokoj pro hosty.
Spíš takovou šatní komoru pro hosty.
Tak jo, holky. Já to balím.
- Kam jdeš? - Domů. Než mě nahlásí jako pohřešovanou.
Počkej.
Pohněte si.
No jo, ale počkej na nás.
Fakt někdy přijeď na návštěvu. Budeš nám chybět.
Holky! Počkejte na nás!
No tak, Sole! Pojď!
9. ŘÍM
Myslíte, že jsem připravená?
Cítíte se připravená?
Pokud tam chcete, tak určitě ne letadlem.
Já to nechápu, zlatíčko. Našla sis tam práci?
Víš, kolik v Římě stojí nájem?
Proč tam tolik chceš?
Miriam je jiný případ.
Je v Římě z nějakého důvodu. Chodí tam na univerzitu.
Ale co ty? Před dvěma lety to bylo o něčem jiném.
Odjela jsi tam studovat. Obě víme, jak to dopadlo. Ale teď?
Teď to dopadne jinak.
Jestli tam odjedeš, bude to podle mě obrovská chyba.
Víc bych radši říkat neměla.
Ahoj.
Začneme tady v Martině pokoji.
Je pěkně rozmazlená, takže musí mít balkón.
Klidně tě z něj nechám skočit, jestli ti polezeme na nervy.
A tohle je koupelna.
Tam ale nesmíš, protože v ní bydlí Miriam.
- To není pravda! - Jen se nedělej!
A konečně komůrka pro hosty.
Tvůj pokoj.
Je trochu menší,
ale zato to tu krásně páchne po nohou.
Už se na tebe těšíme, Sole!
Mám si s sebou brát tohle?
Promiň.
Klidně se podívej.
Jsou nádherné.
To je Danio?
Viděla jsem, jak se na něj díváš.
To je nádhera, Sole.
- To jsi nakreslila ve škole? - Ne, potom doma.
Kdy odjíždíš?
Zítra brzo ráno.
Jedu s Miriam.
Bude řídit.
Určitě to dobře dopadne.
Snad zase neudělám
nějakou blbost jako vždycky.
Proč to říkáš?
Protože to třeba zase nezvládnu a vrátím se zpátky.
Chceš jet do Říma?
Jo, moc to pro mě znamená.
Tak to udělej.
Promiň. Já…
Promiň, musím jít domů. Sbalit si.
Ještě jsem se k tomu nedostala.
Máma mi nachystala hromadu tašek.
Nechápe, že budu žít v kamrlíku a ne v samoobsluze.
A člověk se musí rozloučit s příbuznými, tchánem, tchyní…
Samozřejmě nejsem vdaná, ale mám 18 bratrán…
Až se vrátím, už tu nebudeš.
Budeš na Madagaskaru nebo…
Nebo možná v Římě.
Rozloučila ses se všemi?
Jestli ne, dají mi to pěkně sežrat.
Rozloučila.
Zavolej mi, až dorazíš.
Zavolám.
Ozvi se, kdybys cokoliv potřebovala.
Dobře.
No tak, mami.
Kdyby se něco stalo
nebo sis to rozmyslela nebo tam nebyla šťastná,
můžeš se kdykoliv vrátit.
Jsme tu pro tebe.
Zlatíčko.
Copak? On ti neublíží.
Jedeme, Miriam!
Panebože.
- Ahoj. - Ahoj.
Měj se, mami.
Tak zatím. Ahoj!
Ahoj, Elide.
Měj se.
Jeďte opatrně!
Co když se něco pokazí?
Překlad titulků: Eliška K. Vítová