Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- NETFLIX מציגה -‬
‫בוא נלך על…‬
‫פיסטוק, כן.‬
‫למה אמרתי פיסטוק? אני לא אוהבת.‬
‫לא, סליחה, שיניתי את דעתי. סליחה.‬
‫בוא נלך על…‬
‫ה…‬
‫"פרח חלב."‬
‫לעזאזל, כולם מחכים בגללי.‬
‫לא, סליחה, שוב שיניתי את דעתי.‬
‫אני רוצה משהו פירותי, אבל בלי חלב.‬
‫בוא נלך על…‬
‫לימון.‬
‫אני סולה סנטורו.‬
‫מאז שאני ילדה קטנה,‬ ‫אני חיה עם הפרעת חרדה מוכללת.‬
‫אתם לא יודעים מה זה? יש לכם מזל!‬
‫יש רמות שונות של חרדה.‬
‫כן. אז אני?‬
‫בכל הצניעות, אני בפסגה.‬
‫למה הוא הסתכל עליי? שיהיה.‬
‫ד"ר בסילה אומר שלאחרונה‬ ‫אני מאוד מתקדמת ביכולת לחיות עם ההפרעה.‬
‫כשאני חושבת על זה, הוא צודק.‬
‫לא היה לי התקף חרדה‬ ‫ולא לקחתי תרופות כבר יותר משנה.‬
‫העניין הוא שאני תמיד מרגישה‬
‫שכולם מסביבי יודעים סוד שאני לא.‬
‫חמודה!‬
‫היי.‬
‫היי, אבא.‬
‫שלום לכולם.‬ ‫-היי, סולה.‬
‫את יודעת מי הגיע לכאן לחופשה?‬ ‫פפינו, בן דוד של גיסתי.‬
‫את יודעת למי אני מתכוון? בחור גבוה,‬
‫חתיך. כן.‬
‫הוא כמעט מהנדס!‬
‫ואו, באמת?‬
‫ג'יאני.‬
‫בגיל 25, בלי חבר,‬ ‫הוא חושב שאני רווקה זקנה חסרת תקווה.‬
‫הוא בדרך. בואי נזמין אפריטיף.‬ ‫-נראה לי שסולה צריכה ללכת.‬
‫כן, אני חייבת לזוז.‬
‫לאן?‬ ‫-יש לה תור חשוב.‬
‫סליחה. ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫ביי, יפהפייה.‬ ‫-ביי.‬
‫ג'יאני הוא אחת הסיבות‬ ‫שאני לא משתגעת על המקום הזה.‬
‫שהוא באמת נחמד למדי, בהחלט,‬
‫אבל…‬
‫אם היית יכולה לבחור, לאן היית רוצה ללכת?‬
‫ד"ר בסילה.‬
‫הוא חמוד, הא?‬
‫אבל איזה מטרד הן כל השאלות המכשילות שלו…‬
‫העניין הוא ש…‬
‫אני לא יודעת.‬
‫זה פשוט ש…‬
‫הכול היה הרבה יותר קל כשאמה הייתה פה.‬
‫היא גרה כאן.‬
‫תמיד חשבתי שנתבגר יחד, שאף פעם לא ניפרד.‬
‫ואז היא הכירה את קסבייר,‬
‫ועברה לגור איתו בז'יברני, ליד פריז.‬
‫ביי, סולה.‬ ‫-ביי.‬
‫ביי.‬
‫-ביי.‬
‫מעולם לא ראיתי אותה כה מאושרת.‬
‫בעוד 23 ימים אהיה בת 25.‬
‫התקופה הטובה ביותר‬ ‫בחייהם של אנשים רבים. עבורי…‬
‫תשכחו מזה.‬
‫אלוהים!‬
‫אימא!‬
‫לא דיברת עם השכן! אל תשקרי לי!‬
‫הכלב מסתובב חופשי, כאילו זה שום דבר.‬
‫בואי, יש כאן הפתעה בשבילך!‬
‫זה כמו לחיות בסוואנה פה!‬
‫מאסימו. אח של אמה.‬
‫ראית מי פה?‬
‫הוא עבר למילאנו כדי להיות אדריכל, ולא חזר.‬
‫סולה.‬
‫התקשרתי אליו המון בשנתיים האחרונות.‬
‫הוא אף פעם לא ענה. אף פעם.‬
‫היינו כמו אח ואחות.‬
‫טוב, אחים במובן מסוים,‬
‫כי תמיד הייתי מאוהבת בו.‬
‫ממש טוב לראות אותך.‬
‫מעניין למה הוא חזר.‬
‫קפה.‬
‫תודה, אלידה.‬
‫ממש נחמד שבאת.‬
‫כמה זמן תישאר?‬
‫אני עוד לא בטוח, אבל אני רוצה להישאר קצת.‬ ‫-נפלא.‬
‫אני אביא לך מיץ.‬ ‫-אימא, אני לא רוצה מיץ.‬
‫מה עם חברה שלך?‬
‫אימא שלך הראתה לי את התמונות.‬ ‫איזו בחורה יפה.‬
‫לנסות לחשב כמה שעות ביליתי‬
‫בהשוואת הרשתות החברתיות שלי‬ ‫לאלה של ויטוריה סאלה,‬
‫הבחורה הכי בת מזל בעולם, זה חסר טעם.‬
‫הנה המיץ שלך.‬
‫נו? היא תבוא לראות אותך?‬
‫לא. האמת שוויטוריה ואני כבר לא ביחד.‬
‫אני מצטערת, לא ידעתי.‬
‫טוב, אם תישאר,‬ ‫תהיה כאן ליום ההולדת של סולה.‬
‫אימא, בחייך.‬
‫עשרים וחמישה באוגוסט, כמובן.‬
‫היא תהיה בת 25 ב-25 באוגוסט.‬ ‫יום הולדת הזהב שלה.‬
‫אנחנו חייבים לחגוג.‬ ‫-כן.‬
‫לא?‬
‫אתה רואה איך היא?‬
‫היא לא השתנתה אפילו קצת.‬ ‫היא זהה, תמיד אותו דבר.‬
‫לא זה, לא זה… אני לא יודעת‬ ‫מאיפה היא קיבלה את זה. היא תשגע אותי!‬
‫אני ממש שמח שראיתי אותך.‬
‫גם אני שמחה מאוד.‬
‫אז?‬
‫מה פספסתי?‬
‫מה קרה?‬
‫כאן?‬ ‫-כן.‬
‫מה כבר יכול לקרות?‬
‫ואיתך?‬
‫באוניברסיטה?‬
‫לא, האמת שעזבתי. אני מחפשת עבודה.‬
‫אה.‬
‫אז תישאר כאן קצת?‬
‫סולה, אני צריך לתת לך משהו.‬
‫- לסולה -‬
‫זה כתב היד של אמה.‬
‫למה זה היה אצלך?‬
‫מצאתי את זה בבית, בחדר שלה.‬
‫כדאי שתלך.‬
‫לא, סולה, חכי.‬
‫לך.‬
‫ביי.‬
‫שלושים וארבע פחות חמש שווה…‬
‫בואי, סנטורו.‬
‫סולה.‬
‫סולה!‬
‫סנטורו?‬
‫גשי ללוח.‬
‫זה בסדר, זאת אני.‬
‫אני לא יכולה לנשום.‬
‫זה יפהפה.‬
‫קרה משהו?‬
‫לא, שום דבר, אימא.‬
‫בטוחה?‬ ‫-כן.‬
‫את יכולה ללכת, בבקשה?‬
‫תזכרי שהמסיבה של לוצ'יה הערב.‬
‫כן.‬
‫- מאסימו‬ ‫שיחה נכנסת -‬
‫יש לי שמלות מעולות לחתונות.‬ ‫-ממש יקרות.‬
‫אני עובד אצל ולנטינו. אני הכי צעיר.‬
‫בחייך, היה לי מזל.‬ ‫-למה מזל?‬
‫היה תקן לדוקטורט אחד, והיא קיבלה אותו.‬
‫זה לא מזל, זו מיומנות, אהובה שלי.‬
‫לוצ'יה, כלת יום ההולדת.‬ ‫היא הבת הצעירה של בטה,‬
‫בעלת המקום הזה‬ ‫והחברה הכי טובה של אימא שלי.‬
‫במשך שנים הן ניסו לדאוג שנהיה חברות כמוהן,‬
‫אבל הן אף פעם לא הצליחו.‬
‫חברה שלי!‬
‫יום הולדת שמח.‬
‫תודה שבאת.‬
‫לוצ'יה!‬ ‫-ברור.‬
‫חבר שלי! תודה שבאת!‬
‫סולה!‬
‫סולה. היי!‬
‫היי!‬
‫זאת מרים, אחות של לוצ'יה.‬
‫היא גרה ברומא, הצטיינה בכל בחינה,‬
‫וכמו שאתם רואים,‬ ‫היא כמו ג'וליה רוברטס בסגנון פוליה.‬
‫סולה, חברה של המשפחה.‬
‫ואלה ג'וליה ומרתה,‬
‫חברות שלי מהאוניברסיטה‬ ‫והשותפות שלי לדירה ברומא.‬
‫הן יגורו איתי קצת.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫היי! המסיבה הבאה תהיה שלה!‬
‫לא, בבקשה.‬
‫מה? יום הולדת זהב! זאת מסורת מקומית.‬
‫סולה, יקירה.‬
‫אנחנו אף פעם לא רואים אותך.‬ ‫איפה את מתחבאת?‬
‫מה את עושה? לומדת? עובדת?‬
‫יש לך חבר?‬
‫בדיקה. אתם שומעים אותי?‬
‫אני רוצה…‬
‫אני רוצה להרים כוסית לחיי לוצ'יה.‬
‫לוצ'יה, חמודה.‬ ‫-אימא!‬
‫בואי הנה.‬
‫תודה, מתוקה.‬
‫תודה שבאתם.‬
‫לכבוד יום הולדת 25 שלך, ולכבוד הדוקטורט.‬
‫מזל טוב!‬ ‫-כל הכבוד, אהובה שלי.‬
‫ורציתי להודות לך כאן, הערב, מול כולם,‬
‫על השמחה שאת מביאה לחיינו,‬
‫עם האינטליגנציה שלך, עם האמינות שלך‬
‫ועם האומץ שלך.‬
‫לוצ'יה טסה ללונדון מחר. עוד מטרה הושגה.‬
‫הידד!‬ ‫-הידד!‬
‫תודה. תודה לכולם.‬ ‫-לחיים!‬
‫קדימה, בואו נרקוד!‬
‫מאסימו?‬ ‫-סולה, תקשיבי.‬
‫אתה שקרן.‬
‫הייתי שם כשעזרת להורים שלך‬ ‫לסדר את הדברים של אמה.‬
‫המכתב הזה לא היה שם. לא!‬ ‫-חכי.‬
‫אני יודע.‬ ‫-מה שקרה זה שאתה…‬
‫חכי רגע.‬ ‫-היא נתנה לך אותו, ומעולם לא שלחת לי אותו.‬
‫את צודקת, אבל…‬
‫ידעת שאמה ואני רבנו לפני שהיא מתה? לא!‬
‫אני רוצה להסביר.‬ ‫-תתבייש לך!‬
‫סולה, תני לי לדבר.‬
‫"סולה היקרה,‬
‫"אני לא חושבת שיש משהו‬ ‫שמכאיב לי יותר מאשר לריב איתך.‬
‫"גם אני מתגעגעת אלייך.‬
‫"ואני מרגישה אשמה מאוד שעזבתי.‬
‫"אני רוצה להזדקן איתך,‬
‫"אבל אני רוצה להזדקן גם עם קסבייר.‬ ‫אני לא יודעת מה לעשות.‬
‫"את צודקת. המתנה לא הייתה רעיון מעולה.‬
‫"אבל זו הייתה דרך להגיד לך‬ ‫שאפילו אם אני גרה רחוק עכשיו,‬
‫"את תמיד יכולה לסמוך עליי.‬
‫"נראה שאת פוחדת מהמון דברים.‬
‫"יותר מדי.‬
‫"אבל היה לי רעיון.‬
‫"ספרי לי על כל הדברים שאת פוחדת מהם.‬
‫"תכתבי לי אותם.‬
‫"אולי, ביחד,‬
‫"נוכל לנסות להתגבר עליהם."‬
‫את נהנית?‬
‫איזו מסיבה נהדרת!‬
‫קדימה, תרקדי!‬
‫עצוב?‬
‫אני כבר מחבבת אותו.‬
‫אבל אתה עצוב בגלל אהבה?‬
‫איך קוראים לה?‬
‫לאונרדו.‬
‫תקשיב…‬
‫דניו.‬
‫דריו?‬ ‫-לא, דניו. עם נ'.‬
‫אתה מוכן לקחת אותי מפה?‬ ‫אם אימא שלי תראה אותי, אני נשבעת…‬
‫חכי, לא כאן. בואי.‬
‫דניו! היי!‬
‫היי!‬ ‫-היי.‬
‫היי, דניו!‬ ‫-היי.‬
‫היי. אבל…‬ ‫-מה שלומך?‬
‫טוב.‬ ‫-אתם מכירים?‬
‫אבל לאו?‬
‫אל תדברי על זה.‬
‫סולה, את שיכורה?‬
‫מה הכוונה?‬
‫תודה.‬
‫שיהיה, אני…‬
‫כבר שנים שלא הלכתי לשחות בים, או…‬
‫לא יודעת…‬
‫לא יצאתי לשיט בסירה.‬
‫אני באמת חושבת שאני היחידה בפוליה‬
‫שפוחדת ממים.‬
‫תראי, לדוגמה,‬
‫אף פעם אפילו הייתי מסוגלת לחשוב,‬
‫תאמיני לי, לעשות חורים באוזניים, כמו שלך.‬
‫או…‬
‫לעלות על מתקן בפארק שעשועים,‬
‫או לרכוב על אופניים,‬ ‫או לעלות על מטוס, לטוס…‬
‫לעשות את הדברים שכולם עושים.‬
‫זאת אומרת,‬
‫אני מציירת מאז שאני קטנה, ו…‬
‫ואף פעם לא הראיתי לאף אחד את הציורים שלי.‬
‫ואני רוצה למצוא עבודה, אבל…‬
‫ואני בכלל לא מדברת על בנים, כי זה ממש…‬
‫סולה, אם את עדיין‬ ‫רודפת אחרי מאסימו די לורנצו…‬
‫אוי, לא.‬
‫אם היא תראה אותי ככה, הכול נגמר.‬
‫מה לעשות?‬
‫"כן, אימא. כן, אני באה.‬ ‫לא, אל תדאגי, באמת."‬
‫לעזאזל, היא תעצבן אותי.‬
‫תני לי את זה.‬
‫אלידה?‬
‫היי!‬
‫כן, היא הלכה לשירותים.‬
‫לא, אל תדאגי, את יכולה ללכת הביתה.‬ ‫אנחנו נחזיר אותה.‬
‫היה נהדר לראות גם אותך. ביי.‬
‫תודה.‬
‫"להתגבר על הפחד שלי מהים.‬
‫"לעשות חורים באוזניים.‬
‫"לעלות על מתקן בפארק שעשועים.‬
‫"לצאת לטיול אופניים. לעלות על טיסה.‬
‫"להראות את הציורים שלי.‬
‫"למצוא עבודה."‬
‫מה ציירת פה?‬
‫זה לב.‬
‫"אהבה."‬
‫"…שמש בפוליה.‬
‫"כאן מישלה קונלה עם התחזית,‬ ‫מאשר את הגעת ה…"‬
‫במה נתחיל?‬
‫כאילו שאעשה דבר כזה.‬
‫את לא רואה איך אני?‬
‫לא נראה כאילו יש לך חרדה.‬
‫את יוצאת, את עושה את הדברים שלך.‬
‫את משתכרת.‬
‫מישהי עם חרדה‬
‫לא חייבת לבלות את כל היום שלה‬ ‫כשהיא מכורבלת במיטה ובוכה.‬
‫זה לא עובד ככה.‬
‫אני הייתי מתחילה עם הים.‬
‫ומחר יהיה מזג אוויר יפה.‬
‫למה כל כך אכפת לך?‬
‫כי אהבתי את אמה.‬
‫- מיס בארי‬ ‫הרשמה -‬
‫את באמת רוצה להירשם לזה?‬
‫לכולנו יש סטיות משלנו.‬
‫סליחה, אבל את יכולה לקחת אותי קודם הביתה?‬
‫מתי תתחילי לעשות את הדברים ברשימה?‬ ‫-שוב? אמרתי לך שלא אעשה אותם.‬
‫טוב, אני הולכת. ביי.‬
‫הגעתי בזמן להרשמה לתחרות?‬
‫בבקשה.‬
‫אנחנו ברשימה, אפשר להיכנס?‬
‫מרקו!‬
‫מתוקה.‬
‫חמודה שלי, את ישנה?‬
‫יש לי חדשות נהדרות.‬
‫מותק, בטה רוצה שתעבדי איתה.‬
‫שתית אתמול?‬
‫רגע, אני לא מבינה.‬
‫בטה רוצה שאעבוד איתה במסעדה?‬
‫כמלצרית, חמודה.‬
‫עבודה!‬
‫נכון שזה נהדר?‬
‫למה את תמיד חייבת להתערב בעניינים שלי?‬
‫אני לא רוצה את הרחמים של חברה שלך!‬ ‫אמצא עבודה בעצמי אם ארצה!‬
‫בחייך, לא עשיתי כלום. אני נשבעת.‬
‫כן, בטח.‬ ‫-באמת! בטה התקשרה אליי.‬
‫"מריה יצאה מדעתה.‬
‫"היא גנבה כסף מהקופה,‬ ‫והייתי צריכה לפטר אותה.‬
‫"אולי היא תוכל לעזור לי?" זה מה שהיא אמרה.‬
‫מה את עושה? לאן את הולכת? סולה!‬
‫היי, בוקר טוב. חזרת לחיים!‬
‫איך יכולת?‬
‫איך יכולתי מה?‬
‫את מחפשת עבודה, המלצרית של אימא השתגעה.‬
‫בסך הכול אמרתי,‬ ‫"אם את רוצה עוד משוגעת, יש לי מישהי".‬
‫לא ביקשתי ממך.‬ ‫אמרתי לך שאני לא עושה את הדברים ברשימה!‬
‫אז אל תעשי. תישארי ככה,‬ ‫אם את כל כך אוהבת את זה. ביי.‬
‫היא חושבת שהיא היחידה שיש לה בעיות.‬
‫מה אם אנסה וזה לא ילך טוב?‬
‫אז ניסית וזה לא הלך טוב.‬
‫אתה יכול לתת לי בבקשה רשות‬
‫לקבור אותה איפשהו ולא לדבר עליה שוב?‬
‫לא רצית לעבוד?‬
‫לא רצית להיות כמו כולם?‬
‫אני יודע שזה לא קל.‬
‫שתרגישי לא בנוח.‬
‫בין אם תעשי את הדברים ברשימה, או שלא.‬
‫לפחות אחת מהאפשרויות האלה תעזור לך לצמוח.‬
‫ואם אבחר בשנייה?‬
‫יותר טוב.‬
‫יותר כסף בשבילי.‬
‫מה עם מאסימו?‬
‫נמשיך עם זה בפעם הבאה.‬
‫כמה חבל.‬
‫- מסעדת דה בטה -‬
‫סליחה.‬
‫אלוהים.‬
‫שלום.‬
‫תרצו להזמין?‬
‫על מי את חושבת שאת עובדת?‬
‫ברור שאת לא מלצרית.‬
‫מתחזה.‬
‫זה לא כל כך קל.‬
‫סולה?‬
‫סולה!‬
‫את מוכנה?‬
‫שולחן שש, הזוג האנגלי.‬ ‫בבקשה, תחייכי. הבנת, סולה?‬
‫את מדברת קצת אנגלית, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫יין, אפריטיף. בסדר?‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-שלום.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫כן.‬
‫ה…‬
‫וה…‬ ‫-נפלא.‬
‫תודה רבה.‬ ‫-ביי.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫חמודה שלי!‬
‫מה את רוצה, אימא?‬
‫הצווארון לא הדוק מדי? תפתחי כפתור בחולצה.‬
‫אימא, בחייך! בבקשה!‬
‫תגידי לי, למה באת?‬
‫יצאתי לקניות.‬
‫חשבתי, "זה היום הראשון שלה,‬ ‫אקפוץ להגיד שלום. היא תאהב את זה".‬
‫לא, אני לא אוהבת את זה. אני עובדת, בחייך!‬
‫פגשתי את ההורים של מאסימו.‬
‫הם ממש מאושרים שהוא חזר. הם לא מאמינים.‬
‫אימא, אני עובדת. בבקשה.‬ ‫-טוב, בכל מקרה,‬
‫הזמנתי אותם למסיבת יום ההולדת שלך.‬
‫מה שלא תבחרי לעשות.‬
‫והם הזמינו אותך לארוחת ערב בבית שלהם.‬
‫למה? איך את מעיזה?‬
‫מה יש לך לעשות מחר?‬
‫זה לא עניינך.‬
‫אז תתקשרי אליהם.‬ ‫אני לא המזכירה שלך במשרה מלאה.‬
‫אתקשר אליהם עכשיו.‬
‫ורציתי קפה, דרך אגב.‬
‫לא. אני לא יכולה לראות שוב את מאסימו.‬
‫היי, ליה. היי.‬
‫כן, הכול טוב. הכול בסדר.‬
‫כן, אימא שלי אמרה לי. העניין הוא ש…‬
‫ברור! ברור שאבוא.‬
‫התקשרתי רק כדי לשאול מה להביא.‬
‫מושלם.‬
‫כן, תמסרי למאסימו ד"ש ממני. נתראה מחר.‬
‫ביי.‬
‫למה אני עושה את זה?‬
‫אני אומרת לך עכשיו,‬ ‫מאסימו די לורנצו לא טוב בשבילך.‬
‫את אובססיבית.‬
‫מי אמר משהו?‬
‫מאסימו מצא חן בעיניי כשהייתי קטנה.‬ ‫-ועכשיו כבר לא?‬
‫לא.‬
‫אז היו לך קשרים אחרים?‬
‫היו לך חוויות אחרות? לך?‬
‫ברור.‬
‫אם להיתקל בטעות בד"ר בסילה‬ ‫יכולה להיחשב כחוויה.‬
‫את צריכה מישהו חדש, את מבינה?‬
‫לא.‬ ‫-בשר טרי.‬
‫שנלך למועדון?‬
‫לא.‬
‫כמה חברים עושים מסיבת בית הערב.‬
‫למה אנחנו חייבות לעשות משהו?‬
‫זאת אומרת, טוב לנו כאן.‬
‫את תאהבי את זה.‬
‫דגמנתי כאן כמה פעמים. כאן הכרתי את דניו.‬
‫אולי יש גם דוגמנים גברים.‬ ‫-בואי נקווה!‬
‫אולי עדיף היה ללכת למועדון.‬
‫סולה, בואי!‬ ‫-קדימה!‬
‫הצורה טובה.‬
‫מעולה, נכון?‬
‫יופי, מושלם.‬
‫הנה דניו.‬
‫אתה מזהה אותה כשהיא פיכחת?‬
‫תודה על הלילה ההוא.‬
‫את כאן בגלל הרשימה? העניין הזה עם הציור?‬
‫אלה היו סתם דברים טיפשיים שאמרתי.‬
‫זה לא טיפשי.‬
‫בנות.‬
‫באתן לצייר?‬
‫היא האמנית.‬
‫בבקשה.‬
‫תבחרי מושב.‬
‫סולה.‬
‫אז, לאו?‬
‫הוא אומר שהוא כבר לא בטוח.‬ ‫הוא נעלם, לא עונה לטלפון.‬
‫שכח ממנו.‬
‫אני רק רוצה שנדבר.‬
‫על מה תדבר עם מישהו שמתנהג ככה?‬
‫בדיוק.‬ ‫-רק שנייה.‬
‫זה מגוחך.‬
‫שבי, סולה.‬
‫לא, אני אלך לשם, כי…‬
‫יש כאן יותר מדי אנשים.‬
‫בסדר.‬
‫זה ממש מגעיל!‬
‫כן, זה נורא.‬
‫כל כך מכוער! מה זה?‬ ‫-זה נורא.‬
‫תראו את הפרצוף שלה!‬
‫מה זה החרא הזה? באמת!‬
‫מה זה?‬ ‫-כל כך מגעיל!‬
‫זה נורא!‬
‫כל כך מכוער!‬
‫סולה!‬
‫הכול בסדר?‬
‫בינתיים זה מה שעשיתי.‬
‫- 7. למצוא עבודה -‬
‫כל הכבוד.‬
‫זאת פעם ראשונה שאמרת את זה.‬
‫את יודעת מה?‬
‫לא היית מסוגלת‬ ‫להתמודד עם הרשימה הזאת לפני שנתיים.‬
‫גם לא לפני שנה.‬
‫אני לא מבינה,‬ ‫אני צריכה להודות למאסימו עכשיו?‬
‫רוצה לדבר על מאסימו?‬
‫אני חושב שזה יעשה לך טוב.‬
‫למה את לא רוצה לדבר עליו?‬
‫כי הוא מזכיר לך את אמה?‬
‫היי.‬
‫רק שתדעי, ארוחת הערב הזאת הייתה רעיון שלי.‬
‫אני אלך, אם אתה רוצה.‬
‫אל תסתכלי עליי ככה.‬
‫בסדר.‬
‫לא סתם מצאתי את המכתב.‬ ‫אמה נתנה לי אותו לפני שנתיים,‬
‫לפני שנסעה לצרפת.‬
‫רציתי לתת לך אותו.‬
‫זה פשוט ש…‬
‫אחרי…‬
‫אחרי התאונה, לא יכולתי‬ ‫לגעת בשום דבר של אמה.‬
‫אני מצטער.‬
‫באמת.‬
‫בואי, תיכנסי.‬
‫מחכים לך ארבעה ק"ג של לזניה.‬
‫תסלחי לה.‬
‫לא, רגע, אני רוצה להבין.‬
‫זאת…‬
‫זאת רשימה של פחדים.‬
‫את חייבת לתת לי לקרוא אותה.‬
‫לא, לא נראה לי.‬
‫בסדר.‬
‫אתה כבר יודע מתי תחזור למילאנו?‬
‫תראי, אל תספרי לאף אחד, אבל אני חושב…‬
‫שאני לא רוצה לחזור למילאנו.‬
‫למה?‬
‫אני לא יודע.‬
‫כל הזמן הייתי במצב רוח רע.‬
‫התגעגעתי להרבה דברים.‬
‫גם אלייך.‬
‫אני שמח שלא עזבת.‬
‫לא.‬
‫בסוף לא הלכתי לשום מקום.‬
‫גם אם תעזבי, תמיד תישארי אותו דבר.‬
‫גם אם לא תעזבי, תמיד תישארי אותו דבר.‬
‫נו, באמת.‬
‫אני משעמם את עצמי.‬
‫תראי. את מזהה את זה?‬
‫בפעם הבאה, כן?‬
‫אני אצטרך לחכות עוד הרבה?‬
‫למה?‬
‫את מתכוונת לספר לי איך היה אתמול בלילה?‬ ‫-את יכולה לעזור לי.‬
‫ממש. אני לא מלצרית.‬
‫טוב, אני מבינה. לא קרה כלום.‬
‫תודה לאל שמאסימו לא היה טוב בשבילי.‬
‫למה?‬
‫אגיד רק שבשלב מסוים‬ ‫הוא אמר שהוא התגעגע אליי.‬
‫איך הוא אמר את זה?‬
‫הוא אמר שהוא לא היה מרוצה במילאנו,‬ ‫שהוא התגעגע ליותר מדי דברים,‬
‫ושהוא התגעגע גם אליי.‬
‫גם אלייך, אבל.‬
‫מה הכוונה?‬
‫הכוונה שבין הרבה דברים, גם אלייך.‬
‫אחר כך היה איזה רגע ש…‬
‫הוא נישק אותך?‬
‫אל…‬
‫לא.‬
‫כן. לא, חכי. את לא יכולה…‬ ‫זאת אומרת, זה היה…‬
‫לא התראינו שנתיים, ואז המכתב הזה…‬
‫זה לא היה יכול לקרות. זה היה מוקדם מדי.‬ ‫-מה? מוקדם מדי?‬
‫את רודפת אחרי מאסימו כל החיים שלך!‬
‫לאן את הולכת?‬ ‫-לחזרות הליכת מסלול.‬
‫הציורים שלי.‬
‫שום דבר. ניסיתי.‬
‫עדיף שאלך עכשיו. אף אחד עדיין לא ראה אותי.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫היית בדרך להיכנס?‬
‫לא.‬
‫זאת אומרת, כן, בעצם.‬
‫אבל לא.‬
‫אני בטוח שאת ציירת מעולה.‬
‫שלום.‬ ‫-היי, סולה.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫שימי לב איך את יושבת.‬
‫בסדר.‬
‫על הראש.‬
‫שמרי על גב ישר.‬
‫יופי, טוב מאוד.‬
‫שכח מזה.‬
‫אבל תודה. היית מאוד נחמד.‬
‫אם לא היית שם, לא הייתי נכנסת.‬
‫גם לי קשה להיכנס.‬
‫למה?‬
‫כי תמיד באתי לכאן עם לאונרדו.‬
‫טוב.‬
‫נתראה ביום שלישי. אני אחכה לך בפנים.‬
‫לא, אני אחכה לך פה.‬
‫תודה.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫סולה?‬
‫כן?‬
‫תקשיבי…‬
‫את רעבה?‬
‫ואז ביליתי שנה בספרד,‬
‫ברלין, פורטוגל, רג'יו קלבריה,‬ ‫משם אימא שלי באה,‬
‫ואז חזרתי הנה, למולה.‬
‫מדי פעם אני פשוט אורז ונוסע.‬
‫מה אתה עושה כשאתה במקומות האלה?‬
‫כל מיני. עבודות קטנות.‬
‫בלימודי פילוסופיה אין נוכחות חובה.‬
‫מה איתך? את לומדת?‬
‫כן, למדתי.‬
‫נרשמתי לאוניברסיטת סאפיינצה ברומא.‬
‫העניין הוא ש…‬
‫אף פעם לא הלכתי.‬
‫למה?‬
‫תודה. זה הכול?‬ ‫-כן.‬
‫תודה.‬
‫את בטוחה שזה כל מה שאת רוצה?‬ ‫-כן.‬
‫זה פשוט שאם לא אוכל משהו עכשיו…‬
‫איך הולך עם הרשימה?‬ ‫-מי יודע?‬
‫מה עם הבחור שמוצא חן בעינייך?‬
‫לא, אל תקשיב למרים.‬
‫היא סתם מדברת שטויות, בוא נגיד.‬
‫ברור, פשוט היה נראה‬ ‫שקצת לא נוח לך כשהיא הזכירה אותו.‬
‫לא, זה לא שלא היה לי נוח.‬
‫הייתי קצת שיכורה.‬
‫הוא…‬
‫זה בחור שהייתי מאוהבת בו מאז שהייתי קטנה.‬
‫האהבה הראשונה שלי.‬
‫אני מבין.‬
‫בוא לא נדבר על אהבה,‬ ‫כי אני לא רוצה שתחשוב על לאונרדו.‬
‫לא, האמת שחשבתי על האהבה הראשונה שלי.‬
‫בחורה מהתיכון.‬
‫ו… אז הבנת שאתה נמשך לבנים?‬
‫לא. הבנתי שאני נמשך גם לבנות.‬
‫הם לא נתנו לי את הקרוקטים שלי.‬
‫תראי אותו.‬
‫אלוהים, יש לי בחילה.‬
‫אני לא יכולה להסתכל.‬ ‫-מה קרה?‬
‫סולה!‬
‫סולה, בואי!‬
‫לעזאזל, הפוקצ'ה שלי.‬
‫קפוץ!‬ ‫-סולה!‬
‫לא, אל…‬
‫סולה.‬
‫סולה, בואי הנה! סולה!‬
‫את רואה? הוא קפץ, ולא ראינו את זה!‬
‫את צריכה להפריד את החלבון מהחלמון,‬ ‫ואז להוסיף את הסוכר.‬
‫טורפים את זה, ואז הופכים.‬ ‫אם מערבבים אותם ככה, הם נעשים רכים.‬
‫היי, סולה!‬
‫את יודעת לאן אני הולך?‬
‫לפפינו.‬
‫ג'יאני, זה דניו.‬
‫הוא החבר שלי.‬
‫דניו. נעים מאוד.‬
‫נעים מאוד.‬
‫פשוט ככה, פתאום?‬
‫אהבה ממבט ראשון.‬
‫אתה יודע איך זה.‬
‫אם אין לך שלושה ילדים עד גיל 20, את אבודה.‬
‫ספרי לי על זה!‬
‫הגענו. אני גרה פה.‬
‫אני אלווה אותך.‬ ‫-לא, אני אלך לבד.‬
‫תודה שליווית אותי הביתה.‬
‫בסדר.‬
‫אז לילה טוב.‬ ‫-לילה טוב.‬
‫היי.‬
‫-סולה, ויטוריה.‬
‫ויטוריה, סולה.‬ ‫-היי.‬
‫נעים להכיר.‬
‫סוף סוף אנחנו נפגשות.‬ ‫הוא סיפר לי המון עלייך.‬
‫יש לך מזל גדול שאת גרה פה.‬
‫זה מקום נהדר.‬
‫אני חייבת ללכת, אימא שלי מחכה לי.‬
‫תסלחו לי.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫הוא חרא אמיתי.‬
‫הוא היה צריך מייד לספר לך שהם חזרו.‬ ‫-הוא מספר לה דברים באיחור של שנתיים.‬
‫את יודעת מה אפשר לעשות?‬ ‫לשכור מישהו שיעלים אותו.‬
‫כדי ללמד אותו איך להתנהג.‬
‫מוכנות?‬
‫ואו!‬ ‫-את נראית מעולה!‬
‫מהממת.‬ ‫-את תנצחי השנה.‬
‫יפהפייה.‬
‫איזו התלהבות, סולה!‬ ‫את עדיין עם הפרצוף הזה?‬
‫בואי איתי. קדימה.‬
‫קדימה, זוזי. בואי.‬
‫קדימה!‬
‫הנה!‬
‫בואי רק נגיד שזה לא ממש הסגנון שלי.‬
‫מה?‬ ‫-למה לא?‬
‫מתוקה, לא. רק הפיג'מה שלך פחות סקסית.‬
‫נכון!‬ ‫-מה הבעיה?‬
‫אני גם אפזר לך את השיער.‬
‫נראה אותה עם שיער פזור.‬ ‫-יפהפייה.‬
‫את נראית מעולה ככה!‬ ‫-כן.‬
‫מבט סקסי. צמצמי עיניים.‬
‫נעבוד על זה.‬ ‫-בדיוק.‬
‫יפהפייה!‬
‫אבל אני לא מבינה.‬
‫אם הוא איתה, מה הוא רוצה ממני?‬
‫מה את רוצה ממנו? שאלת פעם את עצמך?‬
‫סיפרת לו?‬
‫את לא יכולה להמשיך לחיות‬ ‫על ניחושים, על השערות.‬
‫"אולי הוא רוצה אותי,‬ ‫אבל יש את ויטוריה, אז אולי…"‬
‫מספיק!‬
‫אנשים לא יכולים לקרוא מחשבות, סולה.‬
‫את חייבת להיפתח.‬
‫זה התפקיד שלך לשאול, להגיד להם מה את רוצה.‬
‫נסי את זה, טוב?‬
‫מאסימו!‬
‫סולה.‬
‫הכול בסדר?‬
‫כן.‬
‫את נראית מעולה.‬
‫יש סיכוי שאתה נוסע…‬
‫לכיוון הזה?‬
‫כן.‬
‫אם תגידי לי לאן את צריכה להגיע,‬ ‫אקח אותך לשם.‬
‫תמשיך ישר, זה מצוין.‬
‫אני צריכה לקנות מוצרלה.‬
‫זה קצת רחוק, אבל זה…‬ ‫הם מכינים מוצרלה מעולה, זאת הסיבה.‬
‫אבל…‬
‫כן?‬
‫החברה שלך?‬
‫היא נסעה.‬
‫אני זוכרת שאמרת שנפרדתם.‬
‫כן. טכנית, היא נפרדה ממני.‬
‫אבל אתמול היא עלתה על רכבת‬ ‫והחליטה לבוא לכאן.‬
‫כי היא רוצה שתחזרו?‬
‫היא, זאת אומרת.‬
‫לא בטוח שאני רוצה לחזור.‬
‫הבחור שראיתי אתמול…‬
‫הבחור שליווה אותך הביתה…‬ ‫-מי?‬
‫הבחור הזה הוא חבר שלך?‬
‫לא! הוא…‬
‫הוא ידיד שלי, והוא גם…‬
‫זאת אומרת, יש לו חבר.‬
‫אה, אוקיי.‬
‫- לורוסו מפעל גבינה -‬
‫אני אחכה לך כאן ואסיע אותך הביתה.‬ ‫-לא, אתה יכול לנסוע. זה בסדר.‬
‫היי.‬
‫חמודה.‬ ‫-היי.‬
‫זה כל מה שיש?‬ ‫-מתוקה, את באה הביתה בשעה כזאת…‬
‫בסדר.‬
‫איפה היית?‬
‫הסתובבתי.‬
‫עם מי היית? מותר לי לשאול?‬
‫מה אכפת לך?‬
‫את תמיד כל כך לחוצה.‬
‫אז מה אם אני לחוצה?‬
‫ואתה תמיד שותק.‬
‫מה אני אמור להגיד?‬
‫חמודה, אנחנו כבר לא רואים אותך.‬
‫את יכולה לפחות להתקשר‬ ‫כדי להגיד שתאחרי, נכון?‬
‫כשלא יצאתי בכלל, היית מתלוננת.‬ ‫עכשיו אני יוצאת, ואת עדיין מתלוננת.‬
‫מה קורה איתך?‬
‫שתית?‬ ‫-בואי, תאכלי משהו.‬
‫אני לא רעבה! הרסתם לי את התיאבון!‬
‫מה אם אנסה וזה לא ילך טוב?‬
‫אז ניסית וזה לא הלך טוב.‬
‫אל תסתכלי למטה,‬ ‫את צריכה להסתכל קדימה. תסתכלי קדימה.‬
‫זוזי!‬ ‫-זוזי מהדרך!‬
‫קדימה! סעי ישר!‬
‫תמשיכי! יופי!‬
‫הצילו!‬
‫כל הכבוד!‬
‫חור קטן באוזן, קדימה.‬
‫איך את מרגישה?‬
‫חיה.‬
‫אתה יכול להוסיף קצת, בבקשה?‬
‫אני יכולה לדמיין את אימא שלי‬
‫פותחת את הדלת ורואה אותי.‬
‫איך קוראים למהנדס ההוא?‬ ‫-פפינו.‬
‫נקרא לבן שלנו פפינו!‬
‫איזה שם יפה!‬ ‫-זה מקסים. אימא שלך מאושרת, ג'יאני מאושר.‬
‫סולה!‬
‫ב-25, לכבוד יום ההולדת שלך,‬ ‫אולי ניסע לאנשהו כולנו ביחד?‬
‫לברצלונה!‬
‫בואו ניסע לאיביזה!‬
‫לא, למקום קרוב יותר!‬
‫לסיציליה!‬
‫לא! לפריז!‬
‫בואו ניסע לפריז ליום ההולדת שלך!‬
‫ליום ההולדת שלך.‬
‫מוקדם?‬ ‫-כן.‬
‫זו לא מתנת יום ההולדת שלך.‬
‫זאת המתנה ליום ההולדת שלך.‬ ‫תפתחי אותה, קדימה.‬
‫נחגוג ביחד בפריז.‬
‫זאת בדיחה?‬
‫למה?‬
‫אמה, זאת אני, סולה. חברה שלך, זוכרת?‬
‫זאת עם החרדה שלא יכולה לעלות על מטוס?‬
‫כן, אני יודעת. אבל את בת 23.‬ ‫אנחנו חייבות להתחיל איפשהו.‬
‫אז?‬
‫אז תהיי אמיצה‬ ‫ותעלי על טיסה של שעתיים וחצי.‬
‫זה לא יותר מדי זמן. בחייך, את מסוגלת.‬
‫את רדופה?‬ ‫-לא, אפילו הרופא אמר שאת חייבת לעשות משהו.‬
‫רגע, אמה. הבטחת לבוא איתי לרומא,‬
‫ואז בחרת לחיות את חייך,‬ ‫התחלת לצאת עם קסבייר,‬
‫עברת לפריז, ולא אמרתי כלום.‬
‫אלה החיים שלך, ברור, בחיים לא הייתי אומרת.‬ ‫אבל אני לא מבינה.‬
‫עכשיו אם לא אבקר אותך בפריז, זאת אשמתי?‬
‫זה לא מה שאמרתי.‬
‫כן, האמת שכן אמרת.‬
‫את יודעת שאת לא יכולה פשוט להגיד,‬ ‫"תהיי אמיצה ותבואי". זו לא בחירה שלי.‬
‫אף פעם לא אמרתי שזה קל.‬
‫אבל אם לא הייתי חוזרת,‬ ‫לא היינו מתראות שוב.‬
‫את יודעת את זה.‬
‫השארת אותי לבד בעיירה המחורבנת הזאת!‬
‫נסעת לעשות מה שאת רוצה,‬ ‫ואני תקועה כאן לבד!‬
‫אני לא הבייביסיטר שלך!‬
‫אני החברה הכי טובה שלך!‬ ‫זו לא אשמתי שאת עדיין פה!‬
‫הנה. תישארי בפריז עם קסבייר.‬ ‫אני לא רוצה לראות אותך שוב.‬
‫את רואה מה את עושה? את בורחת.‬
‫את בורחת, מתלוננת.‬
‫תעשי משהו במקום!‬
‫מה קרה?‬
‫סליחה, אני חושבת שאלך.‬
‫סליחה, אני הולכת הביתה.‬ ‫-מה?‬
‫- 5. לעלות על טיסה לפריז‬ ‫ולבקר את קסבייר. -‬
‫- ננסה שוב מחר? -‬
‫קדימה, אל תחשבי על זה.‬ ‫-לא.‬
‫קדימה.‬ ‫-לא!‬
‫אני זוכר שאת שחיינית מעולה.‬
‫לא.‬ ‫-קדימה. בואי.‬
‫אני לא יכולה. לא!‬ ‫-אני אכניס אותך. שלוש…‬
‫לא, אני אעשה את זה בעצמי!‬ ‫-אז בואי.‬
‫קדימה, קפצי פנימה.‬
‫קדימה! שלוש,‬
‫שתיים,‬
‫אחת!‬
‫איך זה?‬
‫זה נחמד.‬ ‫-רואה?‬
‫נו?‬
‫מה הדבר הבא ברשימה שלך?‬
‫אני לא יכולה לגלות. זה סוד.‬
‫באמת?‬
‫טוב, אני אגלה לך.‬
‫אז…‬
‫אני רוצה לחגוג את יום ההולדת שלי בפריז.‬
‫בפריז?‬
‫כן.‬
‫אתה זוכר? אמה הזמינה אותי‬ ‫ואף פעם לא באתי, אז…‬
‫בכל מקרה, החלטתי לצאת מחר, לעלות על מטוס,‬
‫וכבר דיברתי עם קסבייר.‬
‫ההורים שלך יודעים?‬ ‫-לא.‬
‫כשאגיע לשם, אני אתקשר ואספר להם.‬
‫אני בת 25. אני יכולה לחגוג‬ ‫את יום הולדתי איך שבא לי, לא?‬
‫ברור.‬
‫ואת רוצה לחגוג אותו עם קסבייר?‬
‫כן.‬
‫בסדר. מה אני אמור להגיד?‬
‫סעי לקסבייר, תיהני.‬
‫אתה כועס על קסבייר?‬
‫מאסימו, זו לא אשמתו. זה הבחור השני שלא…‬
‫הוא התנגש בהם.‬ ‫אתה לא יכול להאשים את קסבייר.‬
‫אני יודע, את צודקת. זה פשוט ש…‬
‫מצטער.‬
‫סולה.‬
‫חכי, סו…‬
‫הכול בסדר, גברת?‬
‫כן, הכול בסדר. תודה.‬ ‫-יום טוב.‬
‫תודה.‬
‫גברת?‬ ‫-אני מצטערת.‬
‫אני מצטערת.‬
‫למה לא רצית לבוא?‬
‫אני יודע מה את חושבת.‬
‫לא חזרת לאחור, סולה.‬
‫זה לא מחק את כל ההתקדמות‬ ‫שביצעת עד עכשיו. זה ברור?‬
‫כן, אבל מצבי היה טוב יותר.‬
‫כבר שנה שלא היה לי התקף חרדה.‬
‫תהליך ההחלמה הוא לא ליניארי.‬
‫אני לא יכול להבטיח‬ ‫שהכול יהיה בסדר מעכשיו והלאה,‬
‫אבל אני יכול להבטיח‬ ‫שתוכלי להתמודד עם כל מה שיקרה.‬
‫אני יודע שיום הולדת הזהב שלך זה דבר מלהיב.‬
‫אבל במחיר של התקף חרדה,‬ ‫זה נראה קצת יותר מדי.‬
‫תודה.‬
‫כולנו פוחדים.‬
‫אמה לא פחדה.‬
‫סולה.‬
‫אמה הייתה מלאה בפחדים.‬
‫היא פחדה להיות לבד.‬
‫היא פחדה שהיא לא תמצא עבודה.‬
‫וכשהיא מצאה עבודה,‬
‫היא פחדה שיפטרו אותה.‬
‫היא פחדה לאבד אותך.‬
‫שתשכחי אותה.‬
‫היא אף פעם לא אמרה לי.‬
‫כי היא פחדה גם להדאיג אותך.‬
‫יום הולדת שמח.‬
‫תודה.‬
‫קפצתי רק לראות מה שלומך, ו…‬
‫אני בסדר. תודה.‬
‫ברור לי שאת רוצה להיות לבד,‬ ‫ואני מבין את זה.‬
‫אני מבין שאת לא רוצה לראות אף אחד. אז אני…‬
‫היי, מאסימו.‬
‫היי.‬
‫"יום הולדת שמח‬
‫"יום הולדת שמח, סולה היקרה‬
‫"יום הולדת שמח!"‬
‫כל הכבוד!‬ ‫-יום הולדת שמח!‬
‫כל הכבוד!‬
‫1. להתגבר על הפחד ממים (שחייה, שיט).‬
‫2. חורים באוזניים.‬
‫3. לעלות על מתקן בפארק שעשועים.‬
‫4. טיול אופניים.‬ ‫5. לטוס.‬
‫6. להראות ציורים שלי.‬ ‫7. למצוא עבודה.‬
‫שוב?‬
‫אל תדאגי, לא אקרא את הרשימה שלך.‬
‫תקשיבי, סולה, רציתי לשאול אותך… לא.‬
‫לא רציתי לשאול כלום. רציתי להגיד לך משהו.‬
‫סליחה, זה פשוט לא קל.‬
‫את מכירה את ההרגשה‬
‫שאת מאוד רוצה משהו, אבל זה לא הזמן המתאים?‬
‫זאת אומרת, זה לא…‬
‫כשדברים קורים, אי אפשר להיות בטוח‬
‫שמישהו נמצא במקום המתאים כדי לקבל…‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫חיכיתי‬
‫כל חיי,‬
‫כל יום בחיי לרגע הזה, ו…‬
‫ועכשיו הוא הגיע…‬
‫מאסימו, אני מצטערת, אבל אני לא…‬
‫אני מצטער.‬
‫מאסימו, חכה.‬
‫אל תלך.‬
‫אני חושבת שמאסימו מצא חן בעיניי‬
‫כי הייתי צריכה לדעת ממנו‬ ‫שאין שום דבר לא בסדר איתי.‬
‫אבל זה,‬
‫מה שזה לא יהיה, איך שתרצו לקרוא לזה,‬
‫נראה הרבה יותר טוב.‬
‫היי.‬
‫הג'קט שלי.‬
‫מסיבה נהדרת.‬
‫עוגה מעולה.‬
‫סולה!‬
‫מי זה?‬
‫היי.‬
‫מה קורה?‬
‫אלופציה.‬
‫למה את חושבת שנרשמתי לתחרות מיס בארי?‬
‫רציתי להשתתף בה רק כי…‬
‫רציתי להרגיש יפה פעם אחת אחרונה,‬
‫עם כל השיער שלי.‬
‫אבל נמאס לי להעמיד פנים.‬
‫למה אני צריכה לעשות את זה?‬
‫כי את הכי אמיצה מכולנו.‬
‫- תחרות מיס בארי‬ ‫הגמר -‬
‫סליחה. הדייגים הביאו את הדגים באיחור!‬
‫קדימה.‬ ‫-בואו הנה!‬
‫זה הזמן למספר שש…‬
‫סליחה.‬
‫אלנה ג'נטילה!‬
‫ביולוגית.‬
‫עוד מחיאות כפיים‬ ‫כשאנחנו ממשיכים עם מועמדת מספר שבע.‬
‫זוהי אנטונלה רניירי.‬
‫סטודנטית למשפטים‬
‫עם תשוקה לספורט ולטיולים.‬
‫איזה מספר היא?‬
‫וכעת למועמדת מספר שמונה.‬ ‫-היא לא שם.‬
‫מרים אמורוסו.‬
‫יפהפייה!‬ ‫-מתוקה שלי!‬
‫את מהממת!‬
‫קדימה, מרים! תחסלי את כולם!‬
‫קדימה!‬
‫קדימה, יפהפייה!‬
‫ואנחנו ממשיכים להתחזק, עם פלמיניה לאטיני!‬
‫יש לה חלום אחד, להפוך לבלוגרית אופנה.‬
‫אני ממש אתגעגע למקום הזה.‬
‫יש לך מזל שאת גרה כאן.‬
‫אבל עכשיו כשהעונה נגמרת, מה תעשי?‬
‫תמשיכי לעבוד במסעדה?‬
‫לא יודעת. לא חשבתי על זה.‬
‫את צריכה לבוא לבקר אותנו ברומא.‬
‫יש לנו חדר אורחים.‬
‫טוב, ארון לאורחים…‬
‫טוב, בנות, אני זזה.‬
‫לאן?‬
‫הביתה, לפני שהם ידווחו עליי כנעדרת.‬
‫חכי.‬
‫תזדרזו.‬ ‫-כן, אבל חכי לנו.‬
‫היי, ברצינות, בואי לבקר אותנו, טוב?‬ ‫אנחנו נתגעגע אלייך.‬
‫בנות! אולי תחכו לנו?‬
‫בחייך, סולה, בואי!‬
‫- 9. רומא -‬
‫אתה חושב שאני מוכנה?‬
‫את מרגישה מוכנה?‬
‫אם תחליטי לנסוע, אני לא ממליץ על טיסה.‬
‫אני לא מבינה, חמודה. מצאת עבודה?‬
‫את יודעת כמה עולה השכירות ברומא?‬
‫ובשביל מה את נוסעת לרומא?‬
‫למרים יש… היא שונה.‬
‫יש לה יעד ברומא.‬ ‫היא לומדת באוניברסיטה. מטרה.‬
‫מה איתך? זה היה שונה לפני שנתיים.‬
‫רצית להירשם ללימודים, ונתנו לך.‬ ‫אנחנו יודעים איך זה נגמר. אבל עכשיו?‬
‫עכשיו זה לא כמו לפני שנתיים.‬
‫אם תעברי לרומא,‬ ‫אני חושבת שזו תהיה טעות ענקית.‬
‫עדיף שאעצור כאן.‬
‫היי!‬
‫אז נתחיל בחדר של מרתה, כאן.‬
‫כמובן שלמפונקת יש גם מרפסת קטנה.‬
‫אלווה לך אותה,‬
‫למקרה שאחרי שתגורי איתנו חודש‬ ‫תרצי לקפוץ ממנה.‬
‫וזה חדר האמבטיה.‬
‫אבל את לא יכולה להשתמש בו, כי מרים גרה בו.‬
‫זה לא נכון!‬ ‫-והיא יודעת את זה!‬
‫לבסוף, יש לנו את ארון האורחים.‬
‫החדר שלך.‬
‫הוא קצת קטן,‬
‫אבל הוא מפצה על כך‬ ‫עם ריח נהדר של כפות רגליים.‬
‫אנחנו מחכות לראות אותך בקרוב, סולה!‬
‫נראה לך שכדאי להביא את זה?‬
‫סליחה.‬
‫תסתכלי אם את רוצה.‬
‫סולה, הם יפהפיים.‬
‫זה דניו?‬
‫ראיתי איך את מביטה בו.‬
‫סולה, זה יפהפה.‬
‫ציירת את זה בבית הספר?‬ ‫-לא, בבית.‬
‫מתי את עוזבת?‬
‫מחר, מוקדם בבוקר.‬
‫אנחנו נוסעות במכונית של מרים.‬
‫היא תנהג.‬
‫אני בטוח שזה ילך טוב.‬
‫אני מקווה שלא…‬
‫אעשה משהו טיפשי, כרגיל.‬
‫למה את אומרת את זה?‬
‫כי אולי לא אהיה מסוגלת לעשות את זה,‬ ‫וישר אחזור.‬
‫את רוצה לנסוע לרומא?‬
‫כן. זה חשוב לי מאוד.‬
‫אז תעשי את זה.‬
‫סליחה, אני…‬
‫מצטערת, אני חייבת ללכת הביתה.‬ ‫אני צריכה לארוז.‬
‫עוד לא עשיתי כמעט כלום.‬
‫אימא שלי כל הזמן נותנת לי כל מיני תיקים.‬
‫היא לא מבינה שהחדר שלי קטן.‬ ‫זאת אומרת, זאת לא מכולת.‬
‫וכשעוזבים צריך להיפרד‬ ‫מכל הקרובים, בני הדודים, גיסים…‬
‫כלומר, אין לי גיסים,‬ ‫אבל יש לי בערך 18 בני דודים…‬
‫כשאחזור, לא תהיה כאן.‬
‫אולי כבר תיסע למדגסקר, או…‬
‫או אולי לרומא.‬
‫אמרת להתראות לכולם?‬
‫הם ינדנדו לי נורא אם לא.‬
‫כן, אימא.‬
‫תתקשרי כשאת מגיעה לשם.‬
‫כן, אימא.‬
‫תתקשרי אם תצטרכי משהו, טוב?‬
‫כן.‬
‫בחייך, אימא.‬
‫חמודה, אם יהיו בעיות,‬
‫או שתשני את דעתך, או שלא תהיי מרוצה,‬
‫זה הבית שלך.‬
‫אנחנו כאן.‬
‫מתוקה.‬
‫מה? הוא לא יפגע בך.‬
‫מרים, בואי ניסע!‬
‫אלוהים.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫ביי, אימא.‬
‫להתראות. ביי.‬
‫ביי, אלידה.‬
‫ביי, מותק.‬
‫סעו בזהירות!‬
‫מה אם אנסה וזה לא ילך טוב?‬
‫תרגום כתוביות: גלעד קשר‬