Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PREDSTAVLJA
Uzet ću…
Pistaciju, da.
Zašto pistaciju? Ne sviđa mi se.
Ne. Predomislila sam se. Oprostite.
Uzet ću…
pa…
vaniliju i med.
Kvragu, zadržavam red.
Oprostite. Predomislila sam se.
Želim nešto voćno, ali bez mlijeka.
Recimo…
limun.
Ja sam Sole Santoro.
Cijeli život živim s anksioznim poremećajem.
Ne znate što je to? Imate sreće!
Postoje različite razine.
Da. A ja?
Da budem skromna, na vrhu sam.
Zašto me gleda? Svejedno.
Dr. Basile kaže da sam nedavno napredovala.
Kad razmislim, ima pravo.
Godinu dana nisam imala napad panike ni uzimala lijekove.
Samo
uvijek mi se čini
da svi oko mene znaju tajnu koju ne znam.
Zlato!
Bok.
Bok, tata.
-Pozdrav svima. -Bok, Sole.
Znaš tko je ovdje na odmoru?
Peppino. Rođak moje šogorice.
Znaš na koga mislim? Visoki tip…
Zgodan momak. Da.
Još malo pa inženjer!
A je li?
Gianni.
S 25 godina, bez dečka,
misli da sam ocvala, beznadna usidjelica.
-Stiže. Naručimo aperitiv. -Mislim da Sole mora ići.
Da, moram ići.
-Kamo? -Ima važan sastanak.
-Oprostite. Bok. -Bok!
-Bok, ljepotice. -Bok.
Gianni je jedan od razloga zašto ne volim ovo mjesto.
Koje je zapravo zaista lijepo.
Ali…
Da možeš birati, kamo bi željela otići?
Dr. Basile.
Sladak je, ha?
Ali njegova zeznuta pitanja takva su gnjavaža.
Riječ je o tome…
ne znam.
Samo…
Bilo je lakše kad je Emma bila ovdje.
Živjela je tu.
Mislila sam da ćemo odrasti zajedno,
da se nikad nećemo razdvojiti.
Zatim je upoznala Xaviera
i otišla živjeti s njim u Giverny, blizu Pariza.
-Bok, Sole. -Bok.
Bok.
-Bok. -Bok.
Nikad nije bila sretnija.
Za 23 dana napunit ću 25 g.
Najbolje životno doba mnogih ljudi. Za mene…
Zaboravimo.
Majko moja!
Mama!
Nisi razgovarala sa susjedom! Nemoj mi lagati!
Taj pas hoda sam, kao da to nije ništa.
Dođi, čeka te iznenađenje!
Kao da smo u savani!
Massimo.
Emmin brat.
Vidjela si tko je tu?
Otišao je u Milano da bude arhitekt.
Sole.
Često sam ga zvala u dvije godine.
Nije se javio. Nikad.
Bili smo kao brat i sestra.
Iako, ne posve jer sam oduvijek bila zaljubljena u njega.
Lijepo je vidjeti te.
Tko zna zašto se vratio?
Kava.
Hvala, Elide.
Drago mi je što si došao.
Koliko dugo ostaješ?
Ne znam. Želim ostati neko vrijeme.
-Divno. Donijet ću ti sok. -Mama, ne želim sok.
A tvoja cura?
Tvoja mi je mama pokazala fotografije. Prava ljepotica.
Računam koliko sam sati provela
uspoređujući svoje društvene mreže s onima Vittorije Sale,
najsretnije djevojke na svijetu.
Izvoli sok.
I? Hoće li te posjetiti?
Neće. Zapravo, Vittoria i ja više nismo zajedno.
Žao mi je. Nisam znala.
Ako ostaneš, bit ćeš ovdje za Solein rođendan.
Mama, daj.
Da, 25. kolovoza. Naravno.
Navršava 25 godina 25. kolovoza. Njezin zlatni rođendan.
-Moramo to proslaviti. Zar ne? -Da.
Vidiš kakva je?
Nije se nimalo promijenila. Identična je, uvijek ista.
Neće ovo, neće ono. Odakle joj to?
Izluđuje me!
Drago mi je što sam te vidio.
I meni je jako drago.
I?
Što sam propustio?
Što se dogodilo?
-Ovdje? -Da.
A što bi se dogodilo?
A ti?
Sveučilište?
Ne, zapravo sam odustala. Tražim posao.
Aha.
Ostaješ neko vrijeme?
Sole, moram ti nešto dati.
ZA SOLE
Emmin rukopis.
Odakle tebi to?
Našao sam ga kod kuće, u njezinoj sobi.
Bolje da kreneš.
Sole, čekaj.
Idi.
Bok.
Trideset četiri minus pet jednako je…
Dođi, Santoro.
Sole.
Sole!
Santoro?
Dođi pred ploču.
U redu je, ja sam.
Ne mogu disati.
Prekrasno je.
Je li se nešto dogodilo?
Ne, ništa, mama.
-Sigurna si? -Jesam.
Možeš li otići, molim te?
Ne zaboravi Lucijinu zabavu.
Dobro.
DOLAZNI POZIV
-Imam sjajnu haljinu za vjenčanja. -Skupo.
Radim za Valentina. Najmlađi sam.
-Daj, imala sam sreće. -Kako to misliš?
Dobila je jedino mjesto za doktorat.
To nije sreća. To je znanje, draga.
Lucia, slavljenica.
Ona je Bettina kći. Betta je vlasnica.
I mamina najbolja prijateljica. Godinama nas pokušavaju zbližiti.
Ali nisu uspjele.
Prijateljice!
Sretan rođendan.
Hvala što si došla.
-Lucia! -Naravno.
Prijatelju! Hvala što si došao!
Sole!
Sole. Bok!
Bok!
To je Miriam, Lucijina sestra.
Živi u Rimu, rastura sve ispite
i kao što vidite, ona je kao Julia Roberts iz Apulije.
Sole. Obiteljska prijateljica.
Ovo su Giulia i Marta.
Prijateljice sa sveučilišta i cimerice u Rimu.
Odsjest će kod mene neko vrijeme.
-Bok. -Bok.
Hej! Sljedeći će tulum biti njezin!
Ne, molim te.
Što? Zlatni rođendan. To je lokalna tradicija.
Sole, dušo.
Nikad te ne viđamo. Gdje se skrivaš?
Čime se baviš? Studiraš? Radiš?
Imaš li dečka?
Proba. Čujete li me?
Želim
nazdraviti…
-Luciji. Lucia, dušo. -Mama!
Dođi.
Hvala, dušo.
Hvala što ste došli.
Za tvoj 25. rođendan i doktorat.
-Sretan rođendan. -Bravo, draga.
Htjela sam ti zahvaliti, večeras, pred svima,
za radost koju unosiš u naše živote,
svojom inteligencijom,
pouzdanošću
i svojom hrabrošću.
Lucia sutra ide u London. Još jedan cilj.
Hura!
-Hvala. Hvala svima. -Živjeli!
Idemo plesati!
-Massimo? -Slušaj.
Lažljivac si.
Bila sam ondje kad ste ti i roditelji sređivali Emmine stvari.
-To pismo nije bilo ondje. -Čekaj.
-Znam. -Evo kako.
-Ti… -Čekaj.
Ona ti ga je dala, a ti meni nisi.
Imaš pravo, no…
Znao si da smo se posvađale prije smrti?
-Objasnit ću. -Sram te bilo!
Daj da ti kažem.
„Draga Sole.
Mislim da me ništa
ne boli kao svađa s tobom.
I ti meni nedostaješ.
I osjećam se krivom što sam otišla.
Želim ostarjeti s tobom.
Ali želim ostarjeti i sa Xavierom.
Ne znam što ću.
Imaš pravo. Taj dar nije bio sjajna ideja.
Ali to je bio način da ti kažem da, čak i ako sada živim daleko,
možeš računati na mene.
Čini se da se bojiš toliko toga.
Previše toga.
Ali imam ideju.
Reci mi čega se sve bojiš. Napiši mi.
Možda, zajedno,
možemo prevladati strahove.”
Zabavljaš se?
Sjajna zabava!
Hajde, pleši!
Tužan si?
Već mi se sviđa.
Tužan zbog ljubavi?
Kako se ona zove?
Leonardo.
Slušaj…
Danio.
-Dario? -Ne, Danio, sa slovom N.
Možeš li me izvući odavde? Ako me mama vidi, kunem se…
Čekaj! Ne tu. Dođi.
-Danio! -Hej!
-Bok. -Bok!
-Bok, Danio! -Bok.
-Kako si?
-Dobro. -Poznajete se?
A Leo?
Nemojmo o tome.
Sole, jesi pijana?
Kako to misliš?
Hvala.
Što god, ja…
godinama se nisam kupala u moru ni…
ne znam.
Nisam bila na izletu barkom.
Mislim da sam jedina osoba u Apuliji
koja se boji vode.
Vidite, primjerice, nikad ne bih mogla ni pomisliti,
vjerujte mi, da probušim uši, kao ti.
Ili odem na vožnju u lunaparku.
Provozam se biciklom, odem na avion, letim…
Da radim ono što svi rade.
Mislim,
od malih nogu crtam
i nikomu nisam pokazala svoje crteže.
Želim naći posao, ali…
A da i ne spominjem dečke jer to je tek…
Sole, ako još loviš Massima Di Lorenza…
Joj, ne.
Ako me vidi ovakvu, gotovo je.
Što da radim?
„Da, mama. Da, stižem. Ne, bez brige. Ozbiljno.”
Kvragu. Ispit će mi mozak.
Daj mi to.
Elide?
Bok!
Da, otišla je na WC.
Ne, bez brige. Slobodno idite kući. Mi ćemo je dovesti.
Bilo mi je drago što sam vas vidjela. Bok.
Hvala.
„Prevladati strah od mora.
Probušiti uši.
Voziti se u lunaparku.
Vozi se biciklom. Otići na avion.
Pokazati svoje crteže.
Naći posao.”
Što si nacrtala?
To je srce.
Ljubav.
…sunce u Apuliji.
Michele Conella s prognozom koja potvrđuje anticiklonu s Azora…
S čime ćemo početi?
Kao da bih učinila takvo nešto.
Zar ne vidiš kakva sam?
Ne čini se da patiš od anksioznosti.
Izađi, radi što želiš.
Naloči se.
Netko s tjeskobom
ne mora se sklupčati i cijeli dan plakati.
Ne ide to tako.
Ja bih počela s morem.
Sutra će biti lijepo vrijeme.
Zašto ti je toliko stalo?
Jer sam voljela Emmu.
MISS BARIJA PRIJAVE
Stvarno se želiš prijaviti za to?
Svi imamo svoje nastranosti.
Oprosti, ali možeš li me najprije odvesti kući?
Kad ćeš početi s popisom?
Opet? Rekla sam ti da neću to raditi.
Dobro, idem ja. Bok.
Stignem li se prijaviti na izbor ljepote?
Slobodno.
Na popisu smo. Možemo li ući?
Marco!
Cvjetiću.
Dušo. Spavaš li?
Imam sjajne vijesti.
Dušo, Betta želi da radiš s njom.
Jesi li jučer pila?
Čekaj. Ne razumijem.
Betta želi da radim u restoranu?
Kao konobarica, draga.
Posao!
Nije li to sjajno?
Zašto uvijek zabadaš nos u moj život?
Ne želim sažaljenje tvoje prijateljice! Naći ću posao ako želim.
Daj, nisam ništa učinila. Kunem se.
-Ma naravno. -Iskreno. Betta me nazvala.
„Maria je poludjela.
Ukrala je novac iz blagajne i morala sam je otpustiti.
Može li mi Sole pomoći?” To je rekla.
Što radiš? Kamo ideš? Sole!
Hej, dobro jutro! Oživjela si!
Kako si mogla?
Što?
Tražiš posao. Konobarica je poludjela.
Rekla sam: „Ako želiš drugu luđakinju, znam jednu.”
Nisam to tražila. Rekla sam da neću pratiti popis.
Onda nemoj. Ostani ovakva ako ti se toliko sviđa. Bok.
Misli da samo ona ima problema.
Što ako pokušam i pođe po zlu?
Barem si pokušala.
Možete li mi dati dopuštenje
da ga zakopam i da ga više nikad ne spominjem?
Nisi li htjela raditi? Nisi li htjela biti kao ostali?
Znam da nije lako. Da će ti biti neugodno.
Bez obzira na popis.
Barem jedna opcija dovodi do rasta.
A ako odaberem drugu?
Još bolje.
Više novca za mene.
A Massimo?
Što Massimo?
S tim ćemo nastaviti idući put.
Šteta.
RESTORAN KOD BETTE
Oprostite.
Majko moja!
Dobar dan.
Želite li naručiti?
Koga misliš da zavaravaš?
Očito nisi konobarica.
Fejkuša.
Nije to tako lako.
Sole?
Sole!
Jesi li spremna?
Stol šest. Engleski par. Molim te, nasmiješi se. Shvaćaš, Sole?
-Govoriš engleski, zar ne? -Govorim.
Vino. Aperitiv. Dobro?
-Dobro jutro. -Bok.
-Bok.
Da.
Vaš…
-I vaš… -Divno.
-Hvala lijepa. -Bok.
-Bok.
Draga.
Što želiš, mama?
Nije li ovratnik preuzak? Otkopčaj košulju.
Mama, daj, molim te!
Reci mi, zašto si došla?
Bila sam u kupnji.
Pomislih: „Prvi joj je dan. Idem je pozdraviti. Svidjet će joj se.”
Ne. Ne sviđa mi se. Radim. Daj.
Srela sam Massimove roditelje.
Tako su sretni što se vratio. Ne mogu vjerovati.
-Mama, radim. Molim te. -Uglavnom.
Pozvala sam ih na tvoj rođendan.
Što god da odlučiš prirediti.
A oni su pozvali tebe na večeru.
Zašto? Kako se usuđuješ?
-Što sutra radiš? -Ne tiče te se.
Onda ih nazovi. Ne mogu ti biti tajnica.
Nazvat ću ih odmah.
Usput, htjela sam kavu.
Ne. Ne želim više vidjeti Massima.
Bok, Lia. Bok.
Da, dobro sam. Sve je u redu.
Da, mama mi je rekla. Ali…
Ma naravno da ću doći!
Zvala sam samo da pitam što mogu donijeti.
Savršeno.
Da, pozdravi Massima. Vidimo se sutra.
Bok.
Zašto sam to učinila?
Kažem ti. Massimo Di Lorenzo nije dobar za tebe.
Opsjednuta si.
Tko je išta rekao?
Sviđao mi se u djetinjstvu.
-A sad ne? -Ne.
Imala si druge veze?
Imala si druga iskustva? Ti?
Očito.
Ako se slučajan susret s dr. Basileom može smatrati iskustvom.
Trebaš nekog novog.
-Razumiješ? -Ne.
Svježe meso.
-Hoćemo li u disko? -Nećemo.
Ne. Neki moji prijatelji večeras imaju tulum u stanu.
Zašto moramo išta raditi?
Mislim, dobro nam je ovdje.
Svidjet će ti se.
Radila sam kao model. Ovdje sam upoznala Danija.
-Možda ima i muških modela. -Nadajmo se!
Disko bi možda bio bolji.
-Sole, idemo! -Hajde!
Oblik je dobar.
Sjajno, ne?
Dobro. Savršeno.
Eno Danija.
Prepoznaješ li je trijeznu?
Hvala na onoj noći.
Jesi li ovdje zbog popisa? Crtanje?
Zapravo, sve su to bile gluposti.
Nisu gluposti.
Gospođice.
Došle ste crtati?
Ona je umjetnica.
Izvolite.
Odaberite mjesto.
Sole.
Dakle, Leo?
Kaže da nije siguran. Nestaje, ne javlja se na telefon.
Zaboravi ga.
Želim razgovarati.
O čemu s nekim tko se tako ponaša?
-Točno. -Samo malo.
Glupost.
Sjedni, Sole.
Ne, idem onamo jer…
ovdje je previše ljudi.
Dobro.
Odvratno!
Da, grozno je.
-Tako ružno! Što je to? -Grozno je.
Pogledaj joj lice.
Kakvo je to sranje? Stvarno!
-Što je to? -Kako odvratno!
Užasno!
Tako ružno!
Sole!
Je li sve u redu?
Dosad sam ovo odradila.
SEDMO: NAĐI POSAO
Bravo.
Prvi mi put to kažete.
Znaš što?
Prije dvije godine ne bi mogla riješiti ovaj popis.
Ni prije godinu dana.
Ne razumijem. Da zahvalim Massimu?
Želiš razgovarati o Massimu?
Mislim da bi ti koristilo.
Zašto ne želiš?
Jer te podsjeća da Emme više nema?
Bok.
Samo da znaš, ova večera nije bila moja ideja.
Idem ako želiš.
Ne gledaj me tako.
Dobro.
Nisam našao pismo. Emma mi ga je dala prije odlaska u Francusku.
Htio sam ti ga dati.
Samo…
nakon…
nakon nesreće nisam mogao taknuti ništa Emmino.
Žao mi je.
Stvarno.
Hajde, uđi.
Čeka te četiri kilograma lazanja.
Oprosti joj.
Ne, čekaj. Da shvatim.
To je…
to je popis strahova.
Moraš mi dati da ga pročitam.
Ne bih rekla.
Dobro.
Kad se vraćaš u Milano?
Nemoj nikome reći, ali mislim da…
ne želim se vratiti u Milano.
Kako to?
Ne znam.
Uvijek sam bio neraspoložen.
Toliko mi toga nedostaje.
I ti.
Sretan sam što nisi otišla.
Ne.
Na kraju nisam nikamo otišla.
Čak ako to i učiniš, uvijek ćeš biti ista.
I ako to ne učiniš, ostat ćeš ista.
Hajde.
Dosađujem samome sebi.
Gledaj. Prepoznaješ li je?
Idući put, može?
Moram li još dugo čekati?
Što?
Hoćeš li mi reći kako je prošla noć?
Mogla bi mi pomoći.
Mo'š mislit'. Nisam ja konobarica.
U redu, shvaćam. Ništa se nije dogodilo.
Sreća da Massimo nije bio dobar za mene.
Zašto?
Reći ću samo da sam mu nedostajala.
Kako je to rekao?
Rekao je da nije sretan u Milanu, da mu je štošta nedostajalo,
nedostajala sam mu i ja.
I ti.
Kako to misliš?
Između svega ostaloga, i ti.
A onda je uslijedio trenutak…
Poljubio te?
Nemoj…
Ne.
Da. Ne, čekaj. Ne možeš… mislim…
Nismo se vidjeli dvije godine. Onda pismo…
-Nije se moglo dogoditi. Bilo je prerano. -Što prerano?
Vječno loviš Massima!
-Kamo ćeš? -Na probe za pistu.
Moji crteži.
Ništa. Pokušala sam.
Trebala bih otići. Nitko me još nije vidio.
-Bok. -Bok.
Kanila si ući?
Nisam.
Zapravo, jesam.
Ali ne.
Zasigurno izvrsno crtaš.
-Zdravo. -Bok, Sole.
-Bok. -Bok.
Pazi kako sjediš.
Dobro.
Na glavu.
Ispravi leđa.
Dobro. Vrlo dobro.
Zaboravi.
Hvala. Bio si jako drag.
Da nisi bio ovdje, ne bih ni ušla.
I ja moram nagovarati sebe.
Zašto?
Uvijek sam dolazio s Leonardom.
Dobro.
Vidimo se u utorak. Čekat ću te unutra.
Ne. Čekat ću te ovdje.
Hvala.
-Bok. -Bok.
Sole?
Da?
Slušaj…
Jesi li gladna?
Onda godina u Španjolskoj.
Berlin. Portugal. Reggio Calabria, rodni grad moje mame.
Onda sam se vratio u Molu.
Samo se spakiram i odem.
Što radiš na tim mjestima?
Što god. Posliće.
Ne moram na obvezna predavanja.
A ti? Studiraš li?
Da. Prije jesam.
Upisala sam Rimsko sveučilište Sapienza.
Samo…
nisam otišla.
Kako to?
-Hvala. Je li to sve? -Jest.
Hvala.
To je sve što želiš?
Da.
Ali ako odmah ne pojedem nešto…
-Kako ide popis? -Tko zna?
A onaj tip koji ti se sviđa?
Ne, ne slušaj Miriam.
Govori samo gluposti.
Naravno. Činilo se da ti je nelagodno kad ga je spomenula.
Ne. Zapravo, nije mi bilo nelagodno.
Bila sam malo pijana.
On…
On je tip u kojeg sam zaljubljena od malih nogu.
Moja prva ljubav.
Razumijem.
Nemojmo o ljubavi. Ne želim da misliš na Leonarda.
Ne, razmišljao sam o svojoj prvoj ljubavi.
Djevojka iz srednje.
A onda si shvatio da voliš dečke?
Ne. Shvatio sam da volim i cure.
Nisu mi dali krokete.
Pogledaj njega.
O, Bože. Muka mi je.
-Ne mogu gledati. -Što je?
Sole!
Sole, dođi!
Kvragu, moja focaccia.
-Skoči! -Sole!
Ne, nemoj…
Sole.
Dođi. Sole!
Eto! Skočio je i nismo vidjeli!
Odvojiš žutanjak od bjelanjka. Onda dodaš šećer.
Izradiš to i okreneš. Ako ih tako izmutiš, budu mekani.
Hej, Sole!
Znaš li kamo idem?
K Peppinu.
Gianni. Ovo je Danio.
Dečko mi je.
Danio. Drago mi je.
Drago mi je.
Zar tako? Iznenada?
Ljubav na prvi pogled.
Znaš kako je.
Ako do 20. nemaš troje djece, osuđen si na propast.
Dobro to znam.
Stigli smo. Tu živim.
-Dopratit ću te. -Ne, idem sama.
Hvala što si me dopratio.
Dobro.
-Onda laku noć. -Laku noć.
Bok.
-Bok. -Sole, Vittoria.
-Vittoria, Sole. -Bok.
Drago mi je.
Napokon se upoznajemo. Toliko mi je pričao o tebi.
Imaš sreće što živiš ovdje.
Divna li mjesta.
Moram ići. Mama me čeka.
Ispričajte me.
-Bok. -Bok.
Pravi je kreten.
Trebao ti je reći da su opet zajedno.
Sve joj kaže dvije godine poslije.
Znaš što možemo? Angažirati nekoga da on nestane.
Da se nauči ponašati.
Spremne?
-Opa! -Izgledaš sjajno!
-Krasno. -Ti si ovogodišnja pobjednica.
Predivno.
Kakav entuzijazam, Sole! Još se mrštiš?
Dođi. Hajde, idemo.
Hajde, pokret. Idemo.
Hajde!
Voilà!
Recimo samo da to nije moj stil.
-Što? -Zašto ne?
Dušo, ne. Samo ti je pidžama manje seksi.
-Tako je! -Što je bilo?
Raspustit ću ti kosu.
-Da vidimo spuštenu. -Predivno.
-Izgledaš sjajno! -Da.
Seksi pogled. Škilji.
-Poradit ćemo na tome. -Točno.
Prekrasna si!
Ne razumijem.
Ako je s njom, što želi od mene?
Što ti želiš od njega? Jesi li se zapitala?
Jesi li mu ikad rekla?
Ne možeš živjeti samo od nagađanja, od hipoteza.
„Možda me želi. Ali tu je Vittoria, pa možda…”
Dosta!
Ljudi nam ne čitaju misli, Sole.
Moraš se otvoriti.
Tvoj je posao da pitaš, da im kažeš što želiš.
Pokušaj, može?
Massimo!
Sole!
Je li sve u redu?
Aha.
Izgledaš sjajno.
Ideš li kojim slučajem
onuda?
Idem.
Ako mi kažeš kamo ideš, odvest ću te.
Može samo ravno.
Moram kupiti mozzarellu.
Daleko je, ali… Prave izvrsnu mozzarellu. Zato.
Ali…
Da?
Tvoja cura?
Otišla je.
Sjećam se da si rekao da ste prekinuli.
Da. Zapravo, ona je prekinula sa mnom.
Ali jučer je ušla u vlak i odlučila doći ovamo.
Jer te želi natrag?
Ona.
Ali ne znam želim li ja nju natrag.
Tip kojeg sam jučer vidio…
-Dečko koji te otpratio kući. -Tko?
Je li ti on dečko?
Ne! On je…
Moj je prijatelj, da. Osim toga, on je…
Mislim, ima dečka.
Dobro.
TVORNICA SIRA LORUSSO
Čekat ću te ovdje da te vratim.
Ne, možeš ići. Bez brige.
Bok.
-Zlato. -Bok.
Je li ovo sve?
Dušo, dolaziš kući u ovo doba.
Dobro.
Gdje si bila?
Posvuda.
S kim si bila? Smijem li pitati?
Što te briga?
Uvijek si živčana.
Pa što ako sam živčana?
A ti uvijek šutiš.
Što da kažem?
Dušo, više te uopće ne viđamo.
Mogla bi nazvati i reći da ćeš zakasniti.
Kad nisam izlazila, žalila si se. Sad kad izlazim, opet se žališ.
Što je s tobom?
-Jesi li pila? -Pojedi nešto.
Nisam gladna! Pokvarila si mi apetit!
Što ako pokušam i pođe po zlu?
Barem si pokušala.
Ne gledaj dolje. Moraš ići ravno. Gledaj naprijed.
-Maknite se! -U stranu!
Hajde! Ravno!
Hajde! Dobro je!
Upomoć!
Bravo!
Mala rupa u uhu. Hajde!
Kako si?
Živa.
Možete li dodati još malo?
Zamislila sam majku
kako otvara vrata i vidi me.
-Kako se zove taj inženjer? -Peppino.
Nazvat ćemo sina Peppino!
To je lijepo ime.
Divno je. Mama ti je sretna. Gianni je sretan.
Sole!
Dvadeset petog, za tvoj rođendan, zašto ne bismo otišli nekamo zajedno?
Barcelona!
Idemo na Ibizu!
Ne, negdje bliže!
Sicilija!
Ne! Pariz!
Idemo u Pariz na tvoj rođendan!
Za tvoj rođendan.
-Ranije? -Da.
Nije rođendanski dar.
To je dar za tvoj rođendan. Otvori ga. Hajde.
Zajedno ćemo proslaviti u Parizu.
Je li ovo šala?
Zašto?
Emma, ja sam. Sole. Tvoja prijateljica. Sjećaš se?
Ona s laganom tjeskobom koja ne leti avionom?
Da, znam. Ali imaš 23 godine. Moramo s nečim početi.
Ovako?
Budi hrabra i kreni na let od dva i pol sata.
To nije tako dugo. Hajde, možeš ti to.
Jesi li luda?
I liječnik kaže da moraš nešto poduzeti.
Čekaj, Emma. Obećala si da ćeš ići sa mnom u Rim.
Odlučila si živjeti svoj život, počela izlaziti,
preselila se u Pariz.
Nisam ni zucnula, ipak je to tvoj život. No ne kužim.
Ako te ne posjetim u Parizu, ja sam kriva?
Nisam to rekla.
Da, zapravo jesi.
Znaš da ne možeš samo reći: „Budi hrabra i idi.” Ne mogu birati.
Nisam rekla da je lako.
Ali da ja ne dolazim, više se ne bismo vidjele.
Znaš to.
Ostavila si me u ovom usranom gradu!
Otišla si raditi što želiš, a ja sam ovdje sama.
Nisam ti dadilja nego najbolja prijateljica!
Nisam ti ja kriva što si još ovdje!
Evo.
Ostani u Parizu sa Xavierom. Ne želim te vidjeti.
Vidiš što radiš? Bježiš.
Bježi. Žali se.
Poduzmi nešto!
Što je bilo?
Oprosti. Mislim da ću otići.
-Oprostite. Idem kući. -Što?
PETO: LETJETI AVIONOM U PARIZ DA VIDIŠ XAVIERA
POKUŠAJMO OPET SUTRA?
-Hajde. Ne razmišljaj. -Ne.
-Hajde. -Ne!
Sjećam se da izvrsno plivaš.
-Ne. -Hajde.
-Ne mogu.
-Uvest ću te. Tri… -Ne!
-Ne, sama ću. -Hajde onda.
Hajde, uskoči.
Hajde! Tri.
Dva.
Jedan.
Kako je?
-Lijepo je. -Vidiš?
I?
Što je sljedeće na popisu?
Ne mogu reći. To je tajna.
Stvarno?
Dobro, reći ću ti.
Dakle…
Želim proslaviti rođendan u Parizu.
U Parizu?
Da.
Sjećaš se? Emma me pozvala, a ja nisam otišla, pa…
Odlučila sam otići sutra, avionom,
i već sam razgovarala sa Xavierom.
-Znaju li ti roditelji? -Ne.
Kad stignem, nazvat ću ih i reći im.
Imam 25 godina, mogu slaviti rođendan kako god želim.
Naravno.
I želiš ga proslaviti sa Xavierom?
Da.
Dobro. Što bih trebao reći?
Idi Xavieru, zabavi se.
Ljutiš li se na Xaviera?
Nije on kriv. Drugi tip nije…
Zabio se u njih. Ne možeš kriviti Xaviera.
Znam. Imaš pravo. Samo…
Oprosti.
Sole.
Čekaj…
Je li sve u redu?
-Da, sve je u redu. Hvala. -Ugodan dan.
Hvala.
-Gospođice? -Oprostite.
Oprostite.
Zašto nisi htjela doći?
Znam što misliš.
Nije to nazadovanje, Sole.
Nije izbrisalo sav tvoj napredak. Jasno?
Ali bilo mi je bolje.
Godinu dana nisam imala napad panike.
Oporavak nije linearan.
Ne mogu jamčiti da će odsad sve biti u redu.
Ali jamčim ti da ćeš moći podnijeti što god da se dogodi.
Znam da je tvoj zlatni rođendan uzbudljiv.
Ali po cijenu napadaja panike? Čini se previše.
Hvala.
Svi se bojimo.
Emma se nije bojala.
Sole.
Emma je bila puna strahova.
Bojala se biti sama.
Bojala se da neće naći posao.
A kad je našla posao,
bojala se otkaza.
Bojala se da će te izgubiti.
Da ćeš je zaboraviti.
Nikad mi nije rekla.
Jer se bojala da ćeš se brinuti.
Sretan rođendan.
Hvala.
Došao sam vidjeti kako si i…
Dobro sam.
Hvala.
Dobro znam da želiš biti sama i shvaćam.
Shvaćam da ne želiš nikoga vidjeti. Stoga ću…
Bok, Massimo.
Bok.
Sretan rođendan ti
Sretan rođendan, draga Sole
Sretan rođendan ti
-Bravo! -Sretan rođendan!
Bravo!
PRVO: SAVLADATI STRAH OD VODE
DRUGO: PROBUŠITI UŠI
TREĆE: VOŽNJA U LUNAPARKU
ČETVRTO: BICIKL PETO: LETJETI
ŠESTO: CRTEŽI SEDMO: NAĆI POSAO
Opet?
Bez brige, neću čitati tvoj popis.
Slušaj, Sole. Htio sam te pitati… ne.
Nisam htio ništa pitati. Htio sam ti nešto reći.
Oprosti, ali nije lako.
Znaš kad…
nešto toliko želiš, ali nije pravi trenutak.
Mislim, nije…
Kad se nešto dogodi, ne znaš
je li netko u primjerenom stanju da primi…
Ne mogu vjerovati.
Čekala sam
cijeli život,
svaki dan života da se ovo dogodi i…
I sad kad se događa…
Massimo, žao mi je, ali nisam…
Oprosti.
Massimo.
Čekaj.
Ne idi.
Mislim da mi se Massimo sviđao jer sam od njega morala znati
da je sa mnom sve u redu.
Ali ovo,
što god bilo, kako god to nazvali,
čini se mnogo boljim.
Bok.
Moja jakna.
Super proslava.
Ukusna torta.
Sole!
Ma tko je to?
Hej.
Što ima?
Alopecija.
Što misliš zašto sam se prijavila za Miss Barija?
Htjela sam sudjelovati jer…
Htjela sam se posljednji put osjećati lijepom
sa svom svojom kosom.
No dosta mi je pretvaranja.
Zašto ja moram?
Jer si najhrabrija od nas.
KAZALIŠTE
FINALE MISS BARIJA
Oprostite. Ribar je kasno donio ribu!
-Hajde. -Dođite!
Vrijeme je za broj šest…
Oprostite.
Elena Gentile!
Po zanimanju biologinja.
Još jedan pljesak dok nastavljamo sa sedmom natjecateljicom.
Ovo je Antonella Ranieri.
Studentica prava
koja voli sport i putovanja.
Koji je ona broj?
-A sad broj osam. -Nema je.
Miriam Amoruso.
-Prekrasna je! -Moja duša.
Prekrasna si!
Hajde, Miriam! Pokaži im!
Hajde!
Hajde, ljepotice!
I idemo dalje s Flaminijom Latini!
Ima jedan san: postati modna blogerica.
Nedostajat će mi ovo mjesto.
Imaš sreće što živiš ovdje.
No sad je sezona gotova, što ćeš raditi?
Nastaviti raditi u restoranu?
Ne znam. Nisam razmišljala o tome.
Posjeti nas u Rimu.
Imamo gostinjsku sobu.
Točnije, spremište za goste!
Dobro, cure. Idem ja.
-Kamo? -Kući. Prije nego što prijave nestanak.
Čekaj.
Pokret.
Dobro, ali čekajte nas.
Hej. Ozbiljno, dođi nas posjetiti. Nedostajat ćeš nam.
Cure! Čekajte nas!
Hajde, Sole, dođi!
DEVETO: RIM
Mislite da sam spremna?
Osjećaš se spremnom?
Ako odlučiš ići, ne preporučujem let.
Ne razumijem, zlato. Našla si posao?
Znaš li kolika je stanarina u Rimu?
A zašto ideš u Rim?
Miriam je druga priča.
Ima cilj u Rimu. Studira na sveučilištu. To je cilj.
A ti? Prije dvije godine bilo je drukčije.
Pustili smo te da se upišeš.
Znamo kako je to završilo. A sad?
Sad nije kao prije dvije godine.
Odeš li u Rim, mislim da ćeš grdno pogriješiti.
Bolje da prestanem.
Bok!
Počinjemo s Martinom sobom.
Naravno, razmaženo derište ima i balkon.
Smiješ na njega!
Ako želiš skočiti s njega nakon mjesec dana s nama.
Ovo je kupaonica.
Ne smiješ je koristiti jer Miriam živi ovdje.
-Nije istina! -I ona to zna.
I tu je naš ormar za goste.
Tvoja soba.
Malo je skučena,
ali barem možeš uživati u miomirisu stopala.
Čekamo te uskoro, Sole!
Da ponesem ovo?
Oprosti.
Gledaj ako želiš.
Sole, prekrasni su.
Je li to Danio?
Vidjela sam kako si ga gledala.
Sole, prekrasno je.
-Jesi li to nacrtala u školi? -Ne, kod kuće.
Kad odlaziš?
Sutra ujutro.
Idemo Miriaminim autom.
Ona vozi.
Sigurno će dobro proći.
Nadam se da neću učiniti nešto glupo, kao i obično.
Zašto to kažeš?
Jer možda neću moći pa ću se predomisliti.
Želiš li ići u Rim?
Želim. To mi je jako važno.
Onda to učini.
Oprosti. Ja…
Oprosti, moram kući. Moram spakirati stvari.
Nisam još skoro ništa.
Majka mi daje razne torbe.
Ne zna da je moja soba mala. Nije to supermarket.
I moram se oprostiti od sve moguće rodbine, svojte…
Mislim, nemam svojtu, ali imam 18 rođaka…
Kad se vratim, nećeš biti ovdje.
Možda ćeš otići na Madagaskar ili…
Možda u Rim.
Jesi li se oprostila sa svima?
Ispit će mi mozak ako nisi.
Jesam, mama.
Nazovi me kad stigneš.
Hoću, mama.
Nazovi ako nešto zatrebaš. Može?
Može.
Daj, mama.
Draga, bude li problema
ili ako se predomisliš ili ne budeš sretna,
ovo je tvoj dom.
Mi smo ovdje.
Dušo.
Što je? Neće ti ništa.
Miriam, idemo!
Bože dragi!
-Bok. -Bok.
Bok, mama.
Vidimo se. Bok!
Bok, Elide.
Bok, dušo.
Samo polako.
Što ako pokušam i pođe po zlu?
Prijevod titlova: Željko Radić