Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PRESENTERAR
Jag tar…
…pistage. Ja.
Varför pistage? Jag gillar det inte.
Nej, förlåt. Jag har ändrat mig.
Jag tar…
…fior di latte.
Jäklar. Alla väntar på mig.
Nej, förlåt. Jag har ändrat mig igen. Jag vill ha nåt fruktigt, men utan mjölk.
Jag tar citron.
Jag heter Sole Santoro.
Jag har haft generaliserat ångestsyndrom hela livet.
Vet ni inte vad det är? Lyckostar.
Det finns olika nivåer av ångest. Precis.
Så, jag? Ödmjukt ligger jag i topp.
Varför såg han på mig? Strunt i det.
Dr Basile säger att jag gjort stora framsteg på sistone.
Han har rätt när jag tänker efter.
Jag har inte haft nån panikattack eller ätit medicin på ett år.
Det är bara det att det alltid känns som
alla runt mig vet en hemlis jag inte vet.
Gumman!
Hej.
Hej, pappa.
-Hej på er. -Hej, Sole.
Vet du vem som är här på semester? Peppino. Min svägerskas kusin.
Vet du? Den långa killen…
En stilig kille. Ja.
Han är nästan ingenjör!
Där ser man. Ja.
Gianni.
Jag är snart 25 och utan pojkvän. Han ser mig som en ungmö utan hopp.
-Han är på väg. Vi tar en aperitif. -Sole måste nog gå.
Ja, jag måste i väg.
-Vart då? -Till ett viktigt möte.
-Ursäkta. Hej då! -Hej då!
Gianni är ett av skälen till att jag inte älskar det här.
Det är förvisso ganska fint här. Men…
Om du kunde välja, vart skulle du åka?
Dr Basile.
Snygg också, inte sant? Men hans luriga frågor är så jobbiga.
Saken är den…
Jag vet inte.
För att…
Allt var mycket lättare med Emma här.
Hon bodde där.
Jag trodde att vi skulle växa upp ihop, att vi aldrig skulle skiljas åt.
Sen träffade hon Xavier och flyttade till honom i Giverny, nära Paris.
-Hej då, Sole. -Hej då.
Hej då.
-Hej då. -Hej då.
Hon hade aldrig varit lyckligare.
Om 23 dar fyller jag 25.
Den bästa tiden i mångas liv. För mig…
Glöm det.
Herregud.
Mamma!
Du har inte pratat med grannen! Ljug inte för mig!
Hunden går runt själv som om det vore helt okej.
Kom, jag har en överraskning!
Det är rena savannen här!
Massimo. Emmas bror.
Ser du vem det är?
Han försvann till Milano för att bli arkitekt.
Sole.
Jag har ringt och ringt i två år. Han har aldrig svarat. Aldrig.
Vi var som syskon.
Eller syskon mest till ordet, eftersom jag alltid varit kär i honom.
Så fint att se dig.
Vem vet varför han är hemma?
Kaffet.
-Tack, Elide. -Det är fint att ha dig här.
Hur länge stannar du?
-Vet inte än. Jag vill stanna ett tag. -Underbart.
-Vänta, du ska få juice. -Jag vill inte ha juice.
Och din flickvän?
Din mamma har visat foton. Vilken vacker flicka.
Att försöka uppskatta hur många timmar
jag har jämfört mina sociala medier med Vittoria Salas,
världens lyckligaste, är lönlöst.
Här är din juice.
Nå? Kommer hon och hälsar på dig?
Nej, Vittoria och jag har gjort slut.
Åh, förlåt. Det visste jag inte.
Nåväl, om du stannar är du här på Soles födelsedag.
Snälla.
Den 25 augusti. Så klart.
Hon fyller 25 den 25 augusti. En guldfödelsedag.
-Det måste vi fira. Visst? -Ja.
Ser du? Hon har inte förändrats. Hon är densamma som alltid.
Inte si, inte så. Jag begriper det inte. Hon gör mig galen.
-Det var kul att träffa dig. -Det tycker jag också.
Och?
Vad har jag missat?
Vad har hänt?
-Här? -Ja.
Vad skulle hända här?
Och du?
Universitetet?
Nej, jag hoppade av. Jag söker jobb.
Jaså.
Så du stannar ett tag?
Jag måste ge dig en sak.
TILL SOLE
Det är Emmas handstil.
Varför hade du det?
Jag hittade det precis, på hennes rum.
Du ska nog gå nu.
Nej, vänta.
Gå.
Hej då.
Trettiofyra minus fem är lika med…
Kom fram, Santoro.
Sole.
Sole!
Santoro?
Kom till tavlan.
Lugn, det är jag.
Jag kan inte andas.
Den är jättefin.
-Har det hänt nåt? -Nej, ingenting.
-Säkert? -Ja.
Kan du gå nu, tack?
-Kom nu ihåg Lucias fest i kväll. -Ja.
Jag jobbar för Valentino. Den yngste där.
-Lägg av, jag hade tur. -Vadå tur?
Hon fick den enda doktorandplatsen.
Det är inte tur, det är skicklighet.
Lucia, födelsedagsbarnet.
Hon är dotter till Betta, det här ställets ägare.
Och mammas bästa vän.
De vill få oss att bli lika bra vänner. Men de lyckas aldrig.
-Min vän! -Grattis på födelsedagen.
Tack för att du kom.
-Lucia! -Så klart.
Min vän! Tack för att du kom!
Sole!
Sole. Hej.
Hej!
Det är Miriam. Lucias syster.
Hon bor i Rom, har högsta betyg i allt
och, som ni ser, är hon Apuliens Julia Roberts.
Sole, en vän till familjen.
Det här är Giulia och Marta.
Vänner från universitetet och rumskompisar i Rom.
De ska hälsa på mig ett tag.
-Hej. -Hej.
Hörni! Nästa gång är det hennes fest.
Nej, snälla.
Vadå? Din guldfödelsedag. Det är en lokaltradition.
Sole, raring.
-Vi ser dig aldrig. Var gömmer du dig? -Vad gör du nu? Studerar? Jobbar?
Har du pojkvän?
Testar! Hör ni mig?
Jag vill…
Jag vill utbringa en skål för Lucia.
-Älskling. -Mamma!
Kom hit.
Tack, min skatt.
Tack för att ni kom.
För din 25-årsdag och din doktorandtjänst.
-Grattis! -Bra jobbat, älskling.
Jag vill också tacka dig här i kväll, inför alla,
för skönheten du berikar vårt liv med,
med din intelligens, ditt allvar,
och med ditt mod.
I morgon reser Lucia till London. Ännu en milstolpe.
Hurra!
-Tack. Tack ska ni ha. -Skål!
Kom igen, nu dansar vi!
-Massimo? -Sole, hör på.
Du ljuger.
Jag var där när du och dina föräldrar städade undan Emmas saker.
-Brevet fanns inte där. Nej! -Vänta. Jag vet.
-Så här var det. Du… -Vänta.
-Du fick det, men postade aldrig det. -Sant, men…
Visste du att vi bråkade innan hon dog? Nej!
-Jag vill förklara. -Skäms!
Låt mig prata.
"Kära Sole.
Inget kan nog göra lika ont som att bråka med dig.
Jag saknar dig också.
Jag har skuldkänslor över min flytt.
Jag vill bli gammal med dig. Men det vill jag med Xavier också.
Jag vet ingen råd.
Du hade rätt. Presenten var ingen bra idé.
Men det var ett sätt att säga att även om jag bor långt bort nu,
kan du alltid räkna med mig.
Du tycks rädd för så många saker.
För många.
Men jag fick en idé.
Berätta om alla saker som skrämmer dig. Skriv ner dem åt mig.
Kanske kan vi försöka komma över dem tillsammans."
-Har du roligt? -Vilken toppenfest!
Kom igen, dansa!
Ledsen?
Jag gillar honom redan.
Kärlekssorg?
Vad heter hon?
Leonardo.
Hör här…
Danio.
-Dario? -Nej, Danio, med "N".
Kan du hjälpa mig härifrån? Om min mamma ser mig…
Vänta. Inte här. Kom.
Danio! Hej!
-Hej! -Hej!
-Hej, Danio! -Hej…
-Hej, hur är det? -Bra.
-Känner ni varann? -Men Leo?
Inte nu.
Är du full, Sole?
Hur menar du då?
Tack.
Hur som helst, jag…
Det är många år sen jag simmade i havet, eller…
Jag vet inte. Sen jag åkte båt.
Jag är säkert den enda i Apulien som är rädd för vatten.
Till exempel skulle jag aldrig komma på idén,
och tro mig nu, att ta hål i öronen som du.
Eller att prova en åkattraktion i en nöjespark.
Cykla, eller ta ett plan, flyga…
Göra sånt som alla gör.
Alltså…
Jag har tecknat sen jag var liten, och…
Jag har aldrig visat mina teckningar för nån.
Jag vill hitta ett jobb, men…
För att inte prata om er, för det är verkligen…
Tja, om du fortfarande jagar Massimo Di Lorenzo…
Åh nej.
Om hon ser mig så här, är allt kört.
Vad ska jag göra?
"Ja, mamma. Jag är på väg. Oroa dig inte. Seriöst."
-Fan. Hon kommer att tjata ihjäl mig. -Ge mig den.
Elide?
Hej!
Ja, hon gick precis på toa.
Nej, oroa dig inte. Gå du hem. Hon kan åka med oss.
Det var trevligt att träffa dig också. Hej då.
Tack.
"Komma över min rädsla för havet.
Ta hål i öronen.
Prova en åkattraktion i en nöjespark.
Åka ut och cykla. Flyga flygplan.
Visa mina teckningar. Hitta ett jobb."
Vad har du ritat?
Ett hjärta.
"Kärlek."
…solsken i Apulien.
Och nu Michele Conella med vädret som bekräftar att azoriska hög…
Vad börjar vi med?
Som om jag skulle göra nåt sånt.
Ser du inte hur jag är?
Det känns inte som att du har ångest.
Du går ut, du gör saker på egen hand.
Du blir skitfull.
Nån med ångest måste inte sitta hopkrupen och gråta hela dan. Det funkar inte så.
Jag skulle börja med havet. Det blir fint väder i morgon.
Varför bryr du dig så mycket?
För att jag älskade Emma.
FRÖKEN BARI ANMÄLAN
-Ska du verkligen anmäla dig till det? -Vi har alla våra perversioner.
Förlåt, men kan du köra mig hem först?
När ska du börja med listan?
Igen? Jag sa att jag inte gör den.
Då går jag. Hej då.
-Hinner jag anmäla mig till tävlingen? -Varsågod.
Vi står på gästlistan. Kan vi gå in?
Marco!
Min skatt.
Älskling. Sover du?
Jag har goda nyheter.
Betta vill att du jobbar hos henne.
-Drack du i går? -Nej, vänta. Jag fattar inte.
-Vill Betta ha mig i sin restaurang? -Som servitris.
Ett jobb! Är det inte toppen?
Varför ska du jämt blanda dig i?
Jag vill inte ha din väns medlidande! Jag hittar själv ett jobb.
-Jag har inte gjort nåt. Jag svär. -Säkert.
Helt ärligt. Betta ringde: "Maria har blivit galen.
Hon stal pengar ur kassan och jag måste sparka henne.
Tror du att Sole kan hjälpa mig?" Så sa hon.
Vad gör du? Vart ska du? Sole!
Hej, god morgon! Du har återuppstått.
-Hur kunde du? -Hur kunde jag vad?
Du söker jobb. Mammas servitris är galen.
Jag sa bara: "Jag kan ordna en annan galning."
Det bad jag inte om. Jag sa att jag inte gör listan.
Låt då bli. Var sån här, om du gillar det. Hej då.
Sole tror att bara hon har problem.
Om jag försöker och misslyckas?
Då har du försökt och misslyckats.
Ger du mig din tillåtelse att begrava den och aldrig nämna den igen?
Ville du inte jobba? Ville du inte vara som alla andra?
Jag vet att det inte är lätt. Att det känns obehagligt.
Vare sig du gör listan eller inte.
Men ett av alternativen får dig att växa.
-Och om jag väljer det andra? -Bättre.
Mer pengar åt mig.
Och Massimo, då?
Vadå Massimo?
Vi får ta det nästa gång.
Vilken otur.
BETTAS RESTAURANG
Ursäkta!
Herregud.
Hej.
Vill ni beställa?
Vem tror du att du lurar?
Det syns att du inte är servitris.
Bluff.
Så lätt är det inte.
Sole?
Sole!
Är du beredd?
Bord sex. Det engelska paret. Le, är du snäll. Okej?
-Du kan väl lite engelska? -Ja.
Wine, aperitif. Okej?
-God morgon. -Hej.
-Hej.
Ja.
Ditt…
-Och ditt… -Underbart.
-Tack så mycket. -Hej då.
-Hej då.
Älskling.
Vad vill du?
Sitter inte kragen för hårt? Knäpp upp den.
Ge dig, är du snäll!
-Vad gör du här? -Jag var och handlade.
Jag tänkte: "Det är första dan. Hon blir glad om jag kommer."
Nej, jag blir inte glad. Jag jobbar.
Jag träffade Massimos föräldrar.
De är så glada att han är här. De tror det knappt.
-Jag jobbar. Snälla. -Hur som helst.
Jag bjöd dem på din födelsedagsfest.
Hur du än vill ha den.
Och de bjöd över dig på middag.
Varför? Hur vågar du?
-Vad ska du göra i morgon? -Det rör inte dig.
Ring dem, då. Jag kan inte vara din sekreterare.
-Jag ringer dem nu. -Dessutom ville jag ha kaffe.
Nej, jag kan inte träffa Massimo igen.
Hej, Lia. Hej.
Allt är bra. Bara bra.
Ja, mamma sa det. Det är bara så…
Så klart. Naturligtvis kommer jag!
Jag ville bara fråga vad jag ska ta med.
Perfekt.
Ja, hälsa Massimo från mig. Vi ses i morgon.
Hej då.
Varför gör jag så här?
Hör på nu. Massimo di Lorenzo är inte bra för dig.
Du är besatt.
Jag har inte sagt nåt. Jag gillade Massimo när jag var liten.
-Men inte nu? -Nej.
Har du haft andra killar?
Ja.
Andra erfarenheter? Du?
Självklart.
Om att springa på dr Basile av en slump räknas som en erfarenhet.
-Du behöver nån ny. Förstår du det? -Nej.
Färskt kött.
-Ska vi gå ut och dansa? -Nej.
Nej, några av mina vänner har fest hemma hos sig i kväll.
Varför måste vi göra nåt? Vi har det bra här, menar jag.
Du kommer att älska det.
Jag har stått modell här. Jag träffade Danio här.
-Det är kanske några manliga modeller här. -Hoppas!
Dansa var kanske bättre.
-Kom nu, Sole! -Kom igen!
-Formen är fin. -Bra, inte sant?
-Bra. Perfekt. -Där är Danio.
Känner du igen henne nykter?
Tack för häromkvällen.
Är ni här för listan? Gäller det tecknandet?
Det där vara bara nonsens.
Det är inte nonsens.
Mina damer.
Kom ni för att teckna?
Hon är konstnären.
Varsågod.
Välj en plats.
Sole.
Och Leo?
Han säger att han inte vet. Han försvinner, svarar inte.
Glöm honom.
-Jag vill bara prata. -Prata med nån som beter sig så?
-Precis. -Vänta.
Det är dumt.
Sätt dig.
Nej, jag sätter mig där…
-Här är för mycket folk. -Gör så.
-Så fult! -Ja, det är hemskt.
-Så fult. Vad är det? -Fruktansvärt.
-Se på ansiktet! -Vad är det för skit? Seriöst?
-Vad är det? -Asfult!
Det är hemskt!
Så gräsligt!
Sole!
Allt okej?
Det har jag gjort.
7. HITTA ETT JOBB
Bra.
Det har du aldrig sagt förr.
Vet du vad?
Du hade inte kunnat hantera den här listan för två år sen.
Eller för ett år sen.
Jag fattar inte. Borde jag tacka Massimo nu?
Vill du prata om Massimo?
Det vore nog bra för dig.
Varför vill du inte det?
För att det påminner om Emmas död?
Hej.
Bara så du vet, middagen var inte min idé.
Jag går om du vill.
Se inte så där på mig.
Okej.
Jag hittade inte brevet nu.
Emma gav mig det för två år sen. Före Frankrike.
Jag ville ge dig det.
Det är bara…
Efter…
Efter olyckan kunde jag inte röra Emmas saker.
Förlåt.
Jag menar det.
Kom nu, stig på.
Fyra kilo lasagne väntar på dig.
Förlåt henne.
Nej, vänta. Förklara nu.
Det är en lista över saker du är rädd för.
-Jag måste få läsa den. -Nej, det tror jag inte.
Okej.
När åker du tillbaka till Milano?
Säg det inte till nån, men jag återvänder nog inte till Milano.
Varför inte?
Jag vet inte.
Jag var alltid deppig.
Jag saknade så mycket.
Dig också.
Jag är glad att du inte flyttat.
Nej.
När allt kom omkring, flyttade jag inte.
Skulle du göra det, är du ändå densamma.
Gör du det inte, är du också densamma.
Kom igen. Jag har tråkigt ensam.
Se. Känner du igen den?
Nästa gång, okej?
-Måste jag vänta länge till? -På vadå?
-Ska du berätta om i går kväll? -Du kunde åtminstone hjälpa mig.
Glöm det. Jag är ingen servitris.
Okej, jag fattar. Inget hände.
Sån tur att Massimo inte är bra för mig.
Varför?
Jag säger bara att han sa att han saknat mig.
Hur sa han det?
Han var olycklig i Milano och saknade många saker.
Mig också.
Också.
Vad menar du?
Jag menar bland många andra saker, dig också.
Sen uppstod det ett ögonblick då…
Kysste han dig?
Nej…
Nej.
Jo. Nej, vänta. Du kan inte… Jag menar, det har gått…
Vi har inte träffats på två år. Och sen brevet…
-Det gick inte. Det var för tidigt. -Va? För tidigt?
Du har jagat Massimo hela livet!
-Vart ska du? -På catwalk-repetition.
Mina teckningar.
Glöm det. Jag försökte.
Jag borde gå. Ingen har sett mig än.
-Hej. -Hej.
Var du på väg in?
Nej.
Eller jo, egentligen. Men nej.
Du tecknar säkert jättebra.
-Hej. -Hej, Sole.
-Hej. -Hej.
Tänk på hur du sitter.
Så ja.
Huvudet.
Rak i ryggen.
Bra. Utmärkt.
Glöm det.
Men tack ändå. Du har varit snäll.
Utan dig, hade jag inte ens gått in.
-Det är svårt för mig också. -Varför?
Jag brukade gå hit med Leonardo.
Hur som helst.
Vi ses på tisdag. Vi ses därinne.
-Nej, vi ses här. -Tack.
-Hej då. -Hej då.
Sole?
Ja?
Du…
Är du hungrig?
Sen var jag ett år i Spanien.
Berlin. Portugal. Reggio Calabria, mamma kommer därifrån.
Sen hit igen till Mola.
Ibland ger jag mig bara av.
Vad gör du på de olika ställena?
Vad som helst. Småjobb.
Filosofi har inte obligatorisk närvaro.
Du, då? Pluggar du?
Ja, jag pluggade förr.
Jag kom in på La Sapienza i Rom.
Fast…
…jag började aldrig.
Varför inte?
-Tack. Är det allt? -Ja.
Tack.
-Ska du bara ha den? -Ja.
För om du inte äter nu…
-Hur går det med listan? -Vem vet.
Killen du gillade, då?
Nej, lyssna inte på Miriam. Hon pratar bara strunt.
Så klart. Men du såg lite besvärad ut när hon nämnde honom.
Nej, jag var inte besvärad.
Jag var lite full.
Han är…
Han är bara en kille jag varit kär i sen jag var barn.
Min första kärlek.
Jag förstår.
Nu pratar vi inte om kärlek. Jag vill inte att du tänker på Leonardo.
Nej, jag tänkte på min första kärlek.
En tjej på gymnasiet.
Och… Sen insåg du att gillade killar?
Nej, att jag gillar tjejer också.
De glömde kroketterna.
Kolla honom.
Herregud. Jag mår illa.
-Jag kan inte titta. -Varför?
Sole!
Sole, kom hit!
Fan också, min focaccia.
-Dyk! -Sole!
Nej, låt bli…
Sole. Kom hit. Sole!
Ser du? Han dök och vi missade det.
Man separerar äggulan från vitan. Sen tillsätts socker.
Man vispar och vänder dem. Blandar man så här, blir de mjuka.
Hej, Sole!
Vet du vart jag ska? Hem till Peppino.
Gianni. Det här är Danio.
Han är min pojkvän.
-Danio. Angenämt. -Trevligt att träffas.
Bara så där, helt plötsligt?
Kärlek vid första ögonkastet.
Du vet hur det är.
Har man inte tre ungar vid 20, är man fördömd.
Snacka om det!
Jag är hemma. Jag bor där.
-Jag följer dig dit. -Nej, jag går själv. Tack för sällskapet.
Okej.
-God natt, då. -God natt.
Hej.
-Hej. -Sole, Vittoria.
-Vittoria, Sole. -Hej.
Trevligt.
Äntligen träffas vi. Han har berättat så mycket om dig.
Du har tur som bor här.
Det är en underbar plats.
Jag måste gå. Mamma väntar på mig.
Ursäkta.
-Hej då. -Hej då.
-Vilken skitstövel. -Han skulle ha sagt att de var ihop igen.
Han berättar saker två år senare.
Vet ni vad vi gör? Hittar nån som får honom att försvinna.
För att lära honom en läxa.
Är ni klara?
-Wow. -Du är supersnygg!
-Jättefin. -Du vinner i år.
Jättefin.
Vilken entusiasm, Sole. Deppar du fortfarande?
Här. Kom nu.
Kom, sätt fart. Kom nu!
Voilà!
Det här är inte riktigt min stil.
-Va? -Varför inte?
Nej, bara din pyjamas är mindre sexig.
-Så sant! -Vad är felet?
Jag släpper ut håret.
-Vi ser med håret löst. -Så fin.
-Du är jättesnygg så. -Ja.
Sexig blick. Kisa.
-Vi jobbar på det. -Ja.
Jättefin.
Men jag fattar inte.
Vad vill han med mig, om han är med henne?
Vad vill du med honom? Vet du det?
Har du sagt det till honom?
Du kan inte fortsätta leva på antaganden, på hypoteser.
"Han vill kanske ha mig. Men sen har vi Vittoria, så kanske…"
Det räcker!
Folk kan inte läsa dina tankar. Du måste öppna dig.
Det är ditt jobb att fråga, att berätta vad du vill.
Gör du ett försök?
Massimo!
Sole?
Är allt okej?
Ja.
Du är jättefin.
Du ska möjligen inte…
…ditåt?
Jo.
Om du säger vart du ska, kör jag dig dit.
Rakt fram blir bra.
Jag måste köpa mozzarella.
Det är lite långt, men det är… De gör jättegod mozzarella. Så därför.
Men…
Ja?
Din flickvän?
Hon har åkt.
Jag minns att du sa att ni hade gjort slut.
Ja, eller hon gjorde slut.
Men igår bestämde hon sig för att ta tåget hit.
För att hon vill bli ihop igen?
Hon alltså.
Jag vet inte om jag vill.
Killen jag såg i går…
-Killen som följde dig hem… -Vem?
-Är han din pojkvän? -Nej! Han är…
Han är en vän, min vän, men han är också…
-Han har pojkvän. -Okej.
LORUSSOS OSTTILLVERKNING
-Jag väntar här och kör dig hem. -Nej, kör du. Tänk inte på det.
Hej.
-Gumman. -Hej.
-Är det här allt? -Klockan är ju jättemycket.
Okej då.
Var har du varit?
Ute.
Med vem? Om jag får fråga?
Vad rör det dig?
-Du är alltid så nervös. -Än sen om jag är nervös?
-Och du är alltid tyst. -Vad ska jag säga?
Vi ser dig aldrig längre.
Du kunde åtminstone ringa och säga att du blir sen.
När jag inte gick ut, klagade du. Nu går jag ut, och du klagar ändå.
Vad är det med dig?
-Har du druckit? -Ät nåt.
Nej, jag har tappat aptiten.
-Om jag försöker och misslyckas? -Då har du försökt och misslyckats.
Titta inte ner. Du måste cykla rakt. Se framåt.
-Undan! -Ur vägen!
Se så. Rakt fram!
Cykla! Bra!
Hjälp!
Heja!
Ett litet hål i örat. Kom igen.
Hur känner du dig?
Levande.
Får jag lite mer, tack?
Jag kan föreställa mig mamma öppna och se mig.
-Vad heter ingenjören? -Peppino.
-Vi döper vår son till Peppino! -Vilket fint namn.
Så fint. Din mamma blir nöjd. Gianni blir nöjd.
Sole!
Den 25:e, på din födelsedag, ska vi inte åka nånstans tillsammans?
-Barcelona! -Vi åker till Ibiza!
-Nej, nånstans närmare. Sicilien! -Nej! Paris!
Vi åker till Paris på din födelsedag!
Till din födelsedag.
-I förväg? -Ja, det är inte födelsedagspresenten.
Det är en för-present. Öppna nu.
Vi ska fira dig ihop i Paris.
-Är det ett skämt? -Varför det?
Emma, det är jag, Sole. Din vän, om du minns?
Hon med lätt ångest som inte kan flyga?
Ja, jag vet, men du är 23. Vi måste börja nånstans.
Och?
Så du fattar mod och flyger i 2,5 timme.
Det är inte så länge. Du klarar det.
Är du galen?
Nej, din läkare säger också att du måste göra nåt.
Vänta, Emma. Du lovade att följa med mig till Rom.
Sen valde du ditt liv, mötte Xavier och flyttade till Paris. Jag sa inget.
Och det skulle jag aldrig.
Men jag fattar inte. Är det mitt fel om jag inte kommer till Paris?
-Det sa jag inte. -Jo, det sa du.
Du vet att du inte kan säga: "Fatta mod och res."
-Det är inte mitt val. -Jag sa inte att det var lätt.
Men om jag inte kom hem ibland, skulle vi aldrig ses.
Det vet du.
Du lämnade mig ensam i den här hålan!
Du stack och gjorde vad du ville. Jag blev ensam kvar.
Jag är inte din barnvakt. Jag är din bästis!
Det är inte mitt fel att du är kvar!
Här. Stanna i Paris med Xavier. Jag vill aldrig se dig igen.
Ser du vad du gör? Du flyr.
Bara fly. Klaga. Gör nåt i stället!
Vad är det?
Förlåt, jag tror att jag går.
-Förlåt, jag går hem. -Va?
5. FLYGA
TILL PARIS OCH HÄLSA PÅ XAVIER
ETT NYTT FÖRSÖK I MORGON?
Ja?
-Kom, tänk inte. -Nej.
-Hoppa i. -Nej.
Jag minns att du simmade bra.
-Nej. -Kom nu.
-Kom. -Kan inte.
-Jag hjälper dig. Tre… -Nej!
-Nej, jag gör det själv. -Kom då.
Kom igen. Hoppa i.
Nu! Tre.
Två.
Ett.
Hur är det?
-Skönt. -Ser du?
Och?
Vad är nästa punkt på listan?
Det säger jag inte. En hemlis.
Seriöst?
Okej, du får veta.
Så.
Jag vill fira min födelsedag i Paris.
I Paris?
Ja.
Minns du? Emma bjöd dit mig, men jag åkte aldrig, så…
Jag har bestämt att jag flyger i morgon. Jag har redan pratat med Xavier.
-Vet dina föräldrar? -Nej.
Jag ringer när jag kommer fram.
Jag är 25. Jag kan väl fira min födelsedag som jag vill?
Absolut.
Och du vill fira den med Xavier?
Ja.
Okej. Vad ska jag säga?
Åk till Xavier. Ha det så kul.
Är du arg på Xavier?
Det var inte hans fel. Den var den andre som inte…
Han körde in i dem. Du kan inte klandra Xavier.
Jag vet. Du har rätt. Bara…
Förlåt.
Sole.
Vänta, So…
Mår du bra?
-Ja, bara bra. Tack. -Ha en bra dag.
Tack.
-Fröken? -Förlåt.
Förlåt mig.
Varför ville du inte komma?
Jag vet vad du tänker.
Du har inte blivit sämre igen.
Det raderade inte ut alla framsteg så här långt.
Ja, men jag mådde bättre.
Ingen panikattack på ett år.
Läkningsprocesser är inte linjära.
Jag kan inte garantera att allt blir bra efter det här.
Men jag kan garantera att du kan hantera vad som än sker.
Jag vet att din guldfödelsedag är känsloladdad.
Men att du ska behöva få panikattacker, verkar vara att ta i.
Tack.
Alla är rädda.
Inte Emma.
Sole.
Emma var rädd för jättemycket.
Hon var rädd för att vara ensam.
För att hon inte skulle få jobb.
Och när hon fick ett var hon rädd att få sparken.
Hon var rädd för att mista dig.
Att du skulle glömma henne.
Det sa hon aldrig.
Hon var också rädd för att oroa dig.
Grattis.
Tack.
Jag ville bara se hur du mår, och…
Jag mår bra. Tack.
Jag vet att du vill vara ensam, och jag förstår det.
Jag förstår att du inte vill träffa nån. Jag ska…
Hej, Massimo.
Hej.
Ja, må hon leva
Ja, må hon leva ut i hundrade år
Javisst ska hon leva
-Bravo! -Grattis!
Bravo!
1. ÖVERVINNA VATTENSKRÄCKEN (SIMMA, BÅTRESA)
2. TA HÅL I ÖRONEN 3. PROVA EN ÅKATTRAKTION I EN NÖJESPARK
4. CYKLA 5. FLYGA
6. VISA MINA TECKNINGAR 7. HITTA ETT JOBB
Fortfarande?
Lugn, jag ska inte läsa din lista.
Hör på. Jag ville fråga en sak… Nej.
Jag ville inte fråga, jag ville säga en sak.
Förlåt, det är bara inte så lätt.
Du vet när man…
När man vill nånting jättemycket, men det inte är rätt tillfälle.
Jag menar…
När saker händer, kan man inte veta säkert att nån är redo att ta emot…
Det är inte sant.
Jag har väntat hela livet, varje dag i livet på den här stunden…
…och när den är här…
Massimo, förlåt, men jag är inte…
Förlåt.
Massimo. Vänta.
Gå inte.
Jag gillade nog Massimo
för att jag behövde att han visade att det inte var nåt fel på mig.
Men det här,
vad det än är, vad man än kan kalla det,
verkar mycket bättre.
Hej.
Min jacka.
Fin fest.
Jättegod tårta.
Sole!
Vem är det?
Hej.
Vad är det?
Alopeci.
Varför tror du att jag ville vara med i Fröken Bari?
Jag ville det bara för att…
Jag ville känna mig vacker en sista gång med allt mitt hår.
Men jag är trött på att låtsas.
Varför måste jag göra det?
För att du är modigast av oss alla.
VAN WESTERHOUT-TEATERN
FRÖKEN BARI FINAL
Ursäkta, fiskaren var sen med fisken!
-Kom. -Gå nu.
Nu är det dags för nummer sex…
Ursäkta.
…Elena Gentile!
Hon arbetar som biolog.
En applåd till när vi fortsätter med tävlande sju.
Här kommer Antonella Ranieri.
Hon studerar juridik och älskar sport och resor.
Vilket nummer har hon?
-Nu till tävlande åtta. -Hon är inte där.
Miriam Amoruso.
-Så vacker! -Min skatt!
Du är så vacker!
Kom igen, Miriam! Visa dem!
Heja!
Kom igen, snygging!
Och tävlingen fortsätter lika starkt med Flaminia Latini!
Hon har en dröm, att bli modebloggare.
Jag kommer att sakna det här stället.
Du har tur som bor här.
Men vad gör du nu, när säsongen är över?
Fortsätter du på restaurangen?
Vet inte. Jag har inte tänkt på det.
Kom och hälsa på oss i Rom. Vi har ett gästrum.
Snarare en gästskrubb!
Okej, tjejer. Jag drar.
-Vart då? -Hem. Innan de anmäler mig försvunnen.
-Vänta. -Sätt fart.
Ja, men vänta på oss.
Seriöst, kom och hälsa på, okej? Vi kommer att sakna dig.
Tjejer! Väntar ni på oss?
Sätt fart, Sole! Kom!
9. ROM
Tror du att jag är redo?
Känner du dig redo?
Om du väljer dig att åka, avråder jag från flyget.
Jag förstår inte, älskling. Har du fått jobb?
Vet du hur höga hyrorna i Rom är?
Och vad ska du i Rom och göra?
Miriam har… Det är annorlunda.
Hon har ett syfte med Rom. Hon studerar. Ett mål.
Men du? Det var annorlunda för två år sen.
Du ville börja läsa, och vi sa ja. Vi vet hur det gick. Men nu?
Nu är det inte som för två år sen.
Om du åker till Rom, tror jag att det är ett stort misstag.
Det är bäst att jag slutar.
Hej!
Vi börjar med Martas rum. Det är det här.
Den bortskämda skitungen har förstås balkong också.
Du får låna den.
Då kan du hoppa av efter en månad, om du vill.
Det här är badrummet.
Men gör dig inte för hemmastadd. Miriam bor där.
-Det är inte sant! -Och hon vet det.
Och slutligen, gästskrubben. Ditt rum.
Det är litet, men det kompenseras av en ljuvlig doft av fötter.
Vi ses snart!
Ska jag ta med den här?
Förlåt.
Titta, om du vill.
De är jättefina.
Är det Danio?
Jag har sett hur du ser på honom.
Den är jättevacker.
-Gjorde du den i skolan? -Nej, där hemma.
-När reser du? -Tidigt i morgon bitti.
Vi tar Miriams bil.
Hon kör.
Det går säkert bra.
Jag hoppas att jag inte gör nåt dumt, som vanligt.
Varför säger du så?
För att jag kanske inte klarar det och kommer tillbaka.
Vill du åka till Rom?
Ja. Det är jätteviktigt för mig.
Då måste du.
Förlåt, jag…
Förlåt, jag måste hem. Jag måste packa.
Jag har nästan inte börjat.
Och mamma ger mig bara fler väskor.
Hon förstår inte hur litet mitt rum är. Jag menar, det är ingen mataffär.
Och man måste säga hej då till släkten, kusinerna, svågrarna…
Nu har jag inga svågrar, men jag har typ 18 kusiner…
När jag kommer hem, är du borta.
Du har kanske rest till Madagaskar eller…
Eller kanske Rom.
Har du sagt hej då till alla?
De tjatar ihjäl mig annars.
Ja då.
-Ring när du kommer fram. -Ja, mamma.
Ring om du behöver nåt, okej?
Ja.
Så ja, mamma.
Om det blir några problem, om du ändrar dig eller är olycklig,
är det här ditt hem.
Vi finns här.
Älskling.
Va? Han gör dig inget.
-Kom, Miriam! -Åh, jisses.
-Hej då. -Hej då.
Hej då, mamma.
Vi ses. Hej då.
-Hej då, Elide. -Hej då, vännen.
Kör försiktigt!
Och om jag försöker och misslyckas?
Undertexter: Jessika Johansson