Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Jedna...
Dvě...
Tři...
Čtyři...
Pět...
Šest...
Sedm...
Osm...
Devět...
Deset...
Jedenáct...
Žil byl jeden chudák. A ten měl čtyři syny.
Když dospěli, řekl jim:
"Běžte do světa. Já už vás nic nenaučím.
Vydejte se za hranice, osvojte si řemeslo.
Snažte se ze všech sil."
Šestnáct...
Sedmnáct...
Osmnáct...
Devatenáct...
Dvacet!
Teď už nikdo ani hnout, nebo přijde lidožrout!
NA LOVU
Čtyři bratři dali otci sbohem.
A opustili město.
Je to, jako když slyšíš svůj hlas ze záznamu.
Je tvůj, ale připadá ti cizí.
A stejně tak, když se snažíš zůstat čistá, nejsi to ty.
Jako bys pro to nebyla stvořená, není ti to vlastní.
Tak jsem si uvědomila, že nikdy doopravdy nepřestaneme.
Jen předstíráme, svou povahu nezměníme.
Jsme to, co jsme prožili, utvářeli nás ti, kdo nás vychovali.
To je ale blbost!
Silvie!
Díky, Claudie. Podělila ses o své pocity.
Silvie, co se ti nelíbilo?
Záleží jen na nás.
Tamtím postojem ulehčujeme leda svému svědomí.
Svůj život budujeme my sami.
Máme nějaký základ a taky vlastní zkušenost.
Tak to není.
Síla osobnosti je v tom, že se rodí jako nová individualita.
Na čemkoli naprosto nezávislá.
Každý máme nějakou minulost, je nutné ji přijmout.
Co tvá minulost, Silvie? Jaká byla?
Mluv otevřeně, proto jsme tady.
Jsem už 125 dní čistá.
Cítím se výborně.
Nikdy není pozdě stát se tím, kým chceš být.
Kým chceš být?
Čekám miminko.
Pohon na všechna kola, osmistupňová sekvenční převodovka.
Nestáhneme střechu? Je mi zima.
Ale houby! Ať slyšíš ten zvuk, ne?
- No jo... - Slyšíš, Marchesi?
Ta mašina má ve 3 000 otáčkách 450 koní.
Za tři a půl vteřiny jsi na stovce.
Občas sednu za volant, víš? Vjedu na dálnici.
Než mrknu okem, na tachometru je tři sta kiláků.
Kolik stojí provoz?
Proč tě to kruci zajímá, Marchesi?
Musí mě to zajímat, Luco. Nemám na to.
Já mít tvoje podniky!
Kdeže loňské sněhy jsou! Padnul jsem na hubu. Dluhy.
Zaměstnanci nedostali měsíce výplatu.
Kdyby viděli ten bourák, byla by mela!
Promluvíme si za rok.
Carlo, smím ti něco říct?
Tvá žena tě nechala po třiceti letech manželství?
- Je to tak? - Jo.
Měl by sis položit otázku proč? Ale ty máš strach!
Strach? Copak starci jako já dělají tyhle voloviny?
Volovina je to auto nekoupit! Život se má žít!
Tady a teď!
Jak to šlo s Marchesim?
Prohrál jsem 6:2, 6:0, ale vnutil jsem mu porsche.
Pojď, oslavíme to.
- Nechám přinést láhev? - Ne, zařídíme to jinak.
Vidíš? 900 metrů čtverečních deset minut od centra.
Vidím tu příjemnou čekárnu podle tvých představ.
Tady můžeš mít kancelář a před okny bude ta má.
- Vejde se sem nejmíň třicet aut. - Na tohle nejsme připravení.
Nikdy nebudeme dost připravení! Prostě to uděláme.
- Co ty na to? - Jsi cvok! -Napijeme se?
Ale rychle, čekají mě doma.
- Promiň. - Prší štěstí!
Připijeme si.
Nechci o tom mluvit.
- Máš hlad? - Ne, nemám.
Měla bys něco sníst. Objednám pizzu?
Povídám, že nemám hlad.
Nechali mě čekat tři hodiny!
Zpívala jsem dvacet vteřin, stopli mě, a prej nashle!
- Nic ti neřekli? - Ne, jako bych byla vzduch!
Chci vidět, kdo je tak zaujal. Určitě někdo protekční.
Co tvá máti?
Fakt nikoho neznáš?
V práci přece potkáš tolik lidí.
Já jsem umělec.
A já ne? Zpěvačka není umělkyně?
To jo, ale neznám zpěváky. O tvojí profesi nic nevím.
Nerozčiluj se! Divíš se, že nejsem ve svý kůži?
Nerozčiluju se, Pamelo.
Trošku mě ale štve, že jsi to dopředu vzdala.
Věř si, i kdyby sis měla zpívat pro sebe doma.
Stěžuješ si na protekci, sama bys ji uvítala! Co to je?
Ano, je to tak. Jsme provincie.
Ovšem akademické standardy máme vysoké.
Dosahujeme úrovně Milána i Říma.
Slyšel jsem, že titul tu získal současný premiér.
Studoval u nás i ten předchozí.
Filozofové, novináři, význační soudci.
Víte, pane Rosati, "výlučnost", to není sprosté slovo.
Nemá smysl si cokoli nalhávat.
Naše instituce není a nesmí být pro všechny.
Jsme výběrová škola.
Copak?
Překvapil jsem vás?
Univerzita byla ohromná, už když jsem tu studoval já...
Proto probíráme i majetkové poměry zájemců o studium.
To ano, co nejdříve dodám potřebné náležitosti.
Víte, že jste mu velice podobný?
Svému otci!
Proč ty rozpaky?
Váš otec nás dlouhá léta podporoval.
Zdá se, že jste stejná povaha.
To je hezké.
Děti by se měly podobat dobrým rodičům.
Promiňte.
- Na krvácení z nosu trpím odmala. - Co mám dělat?
Přivolám pomoc?
Ne, díky. Opravdu.
Má dcera bude šťastná.
Miláčku? Jak se máš?
Tak co? Jak jsi dopadl?
- To místo se nezměnilo... - Přijmou ji, nebo ne?
Ano, myslím, že ano.
Určitě? Řekl jsi mu, kdo je tvůj otec?
Jistěže.
Vlastně jsem ani nemusel. Otce zmínil sám.
- Výborně. Pošlu tu novinu dál? - Ne. Počkej. Lindo!
- Haló? - Ztrácíš se mi.
Ano?
Zapijeme dohodu win-win?
Nilo ti tu halu prakticky daroval.
Ano?
Kdy?
Čtyři bratři se rozloučili s otcem a záhy se ocitli na křižovatce.
Cesty vedly do čtyř různých zemí.
Nejstarší z nich pravil: "Nezbývá než se rozdělit.
Ale přesně za čtyři roky se tady zase setkáme.
Mezitím zkusíme zbohatnout."
Asi bychom měli zařídit obřad.
Ne. Vyplníme jeho vůli. Pohřbíme ho bez obřadu.
Byl bych pro neokázalé rozloučení v kostele.
Chceš ho naštvat i po smrti?
Ahoj.
Omlouvám se za zpoždění.
Zkrásněla jsi.
Přibrala jsi pár kilo. To je fajn.
- Viděl jsem tě tuhle v obchoďáku. - Proč jsi na mě nezavolal?
Spěchala jsi.
Jsem ráda, že jsme se sešli.
Už jste ho viděli?
Ne, to vzdávám.
Vítám vás, Silvie.
Upřímnou soustrast.
Děkuju.
Dnes ráno ho našla paní Iside. Okamžitě mi volala.
Rmoutí mě to.
Taková silná osobnost, bojovník.
Útěchou budiž, že prožil dlouhý život.
Prosím, pojďte se posadit.
Do toho, uzavřeme tu věc.
Udělejme, co se má udělat.
Hej? V pohodě?
Potřebuju chvíli na vzduch.
Zbyde tam vždycky kapka plynu.
Ty jsi Silvia, viď?
Mattia se mi o tobě navyprávěl. Má tě nejradši.
Je ti dobře?
Dýchej zhluboka. Odtud. Z bránice.
Jsem taky citlivka, takhle mě to učili.
Je to lepší?
Já jsem Pamela.
Říkal jsem ti, ať počkáš v autě.
Chtěla jsem poznat tvou sestru.
I já ztratila otce, vím, jak jí je.
Nepleť se mezi nás. Je to rodinná záležitost.
Díky.
Nedokážu vejít k němu do pokoje.
Nedokážu se mu podívat do tváře.
Kdy jsi s ním mluvil naposledy?
Telefonoval mi před pár lety, ptal se na tebe.
Co jsi mu řekl?
Dnes to uzavřeme, Silvie. Budeme žít svůj vlastní život.
Už jsme dospělí.
I já tě mám ze sourozenců nejradši.
Jo, když jsme hráli na schovku, našla jsi jenom mě, tak proto...
Co to je?
- Řekni mi, co tam vidíš? - Náš dům.
Ten dům je naše rodina.
To jsme my. Všichni dohromady. Je to naše bezpečné útočiště.
Ale musíme je chránit.
Před divočáky, co vlezou dovnitř?
I před těmi venku.
Pojď blíž.
Počkej.
Připravená?
Teď!
Jak skončila likvidní aktiva?
Sázel spíš na známosti než na zhodnocení prostředků.
- Nic nám neodkazuje? - V téhle části nic.
Co investice na burze?
Přišel o ně v roce 2008 po pádu Lehman Brothers.
Ten lump!
Ovládejte se, prosím.
Navzdory všemu vás otec finančně podporoval.
Jo, aby si vykoupil svědomí.
- Já po něm nikdy nic nechtěl. - Kašlal na nás.
Zařídil jsem bankovní převody ve váš prospěch.
Otec by byl velmi rád, kdyby alespoň jeden z vás
zůstal v rodinném podniku.
Do vztahů nevidíte, neznáte je.
Typický tátův coup de theatre.
Mně by se ty peníze hodily.
Ne na to, co myslíte.
My si nic nemyslíme, Silvie.
Giorgio, proč na to nehodíš očko? Vyznáš se v tom.
Kdybychom projeli investice, jistě bychom našli vady na kráse.
Jistě tam nějaké budou.
Já pracuju s čísly.
Beze všeho se podívejte. Tady jsou ta čísla.
Kolem a kolem, získáte tuto nemovitost.
Tak pojďme na to!
Ne, raději počkejte, situace na trhu není příznivá.
Hrabě Mascagni má na dům zálusk už třicet let.
Mlčení je souhlas, ne?
Co ty?
- Nechci od nikoho nic. - Ale dům patří i tobě.
Můžu se vzdát svého podílu?
Jistě, je to vaše právo.
Nic k tomu neřeknete?
- Víš, co děláš? - Nic nepotřebuju.
Je to divočák.
Je to jen divočák.
Slečno? Odjeďte, prosím...
Penko? Přinesla jsem ti večeři.
Co děláš?
Pojď dovnitř.
Kdo ti to dal, co?
Vzala sis? Odpověz!
Vzala sis?
Ty mrcho!
Otevři!
Otevři ty zatracený dveře!
Jaký to tam je?
Teď budeš poslouchat ty mě! Jak je?
Otevři, Penko!
Jak je ti tam? Jak se cejtíš?
- Otevři. - Myslíš, že za prachy koupíš cokoli?
Otevři! Penko!
Otevři ty pitomý dveře!
Otevři!
Mrzí mě to, Penko.
Dostala jsem strach.
Dnes mi zemřel otec.
Odkázal mi nějaké peníze.
Chtěla jsem ti to říct při večeři.
Přinesla jsem čínu. Vím, že ji máš ráda.
Otevři dveře, prosím.
Otevři.
Mám hlad.
Chci ale spát.
Byl to divočák.
Byl to jen divočák, broučku.
Jak to říká maminka? Co?
Všechno je v pořádku, hm?
Tati?
Ahoj, Nilo.
Poslyš, potřebuju jednu laskavost, všechno se mi nějak sype.
Nevím, jestli jsi slyšel o tátovi.
Šlo jen o předběžný šetření.
Teď hned?
Bratři se rozešli a první z nich potkal muže,
který jej naučil umění lovu tak dobře,
že se z něj stal znamenitý lovec.
V závěru učení mu předal pušku se slovy:
"S ní nikdy nemineš.
S jistotou trefíš vše, na co zamíříš."
- Není tu někde Nilo? - Kdo?
- Nilo... - Cože nepiješ?
Měl jsi říct, že máš hosty. Odložilo by se to.
Ber si, bav se, prosím.
Pěkně jsi mě podrazil.
Jak podrazil? Všechno ti znovu podepíšu.
Myslel jsem, že mám daleko víc hotovosti, víš?
Potřebuju čtyři měsíce.
Ušil jsi na mě boudu!
- Tak jo, v klidu, vyřešíme to. - Jo?
Pojď se mnou, Zahrajeme si.
Pojď.
Děsně dlouho jsem nehrál. Už ani neznám pravidla.
Hned se ti zase vybaví.
Ne, vážně, radši to odpískám.
Počkej... Chceš zpátky tu směnku, ne?
Vsaď se, že ho trefím, tati.
Sázejí se jenom hlupáci.
Mattio!
Haló?
Ano, moment.
Mattio!
Neslyšíš?
- Ale jo. - Tvůj agent.
Právě jsem to dokončil, chtěl jsem zrovna volat.
Nepotřebujou to?
Je to zaplacený, už to nechtějí?
Dostal jsem zálohu, jo.
Vezmi si deset procent a vyřeš to.
Jak to, že nemají zájem?
Ani o ty, co dělám pro...
Co kdybych s nimi promluvil?
Chceš, abych tě zastřelil?
Ty pitomče!
Nesmíš vylézt bez ohlášení!
Vždycky se musíš hlásit lovci vedle!
- Rozumíš? - Jo.
Málem jsem tě zastřelil!
Neumíš běhat.
Nauč se aspoň líčit pasti.
Nevracej se domů, dokud to nebudeš umět.
I druhý bratr potkal muže, ten mu řekl:
"Pojď se mnou, staň se hvězdářem.
Není nic lepšího. Nic ti nezůstane skryto."
Druhý bratr přikývl.
Na konci učení mu mistr hvězdář předal dalekohled:
"Dalekohledem uvidíš, co se děje na zemi i na nebi.
Nic ti nezůstane skryto."
Haló?
Mattio, slyšíme se?
Co se děje?
Co se děje? Kde jsi?
Co se děje? Slyšíš mě?
Kde jsi?
Mattio?
Jo? Prosím.
- Nevíš, co Mattia? - Co by?
- Nemluvil jsi s ním? - Ne. Proč?
Protože mi volal, byl divnej.
Co vila? Myslel jsem, že voláš kvůli notáři.
- Ale ne! Mluvím o Mattiovi! - Vím, byl divnej, a co? Brnkni mu.
Nebere mi telefon.
Něco asi má, když to nebere tobě, mně teprve ne!
- Pan Rosati Federici? - Ano.
Pan děkan vás čeká.
Majetková situace je jiná, než jsem čekal.
Naše parametry jsou přísné, pane Rosati.
Jak mám naložit s žádostí o přijetí vaší dcery?
Mám solidní zaměstnání, pane děkane.
Mohu dostat jakýkoli úvěr.
Ale vy jste úředník. O čem se tu bavíme?
Samozřejmě.
Ale právě prodávám rodinnou nemovitost.
Mé majetkové poměry se brzy změní.
Chci, aby tu dcera studovala.
Jak to však provést?
Vyhovím-li žádosti, nebude to fér vůči těm, kteří mají větší nárok.
Mohl byste vyjádřit vděčnost. Otec byl vaším sponzorem.
Školu podporoval jen, aby získal úlevy na daních.
Poslyšte.
Pane Rosati Federici... Nikdy nedělal nic zadarmo.
Ale...
Snad...
Snad najdeme řešení.
Kdybyste přispěl menší částkou...
Řekněme 10 000 eur.
Měl bych možnost přesvědčit správní radu.
Jistě, ano, dar.
Ne, zřejmě jsme si nerozuměli.
Ne, ne.
Pochopil jsem to dokonale.
Dceru by měl formovat člověk, který žádá úplatky.
Takhle učíte studenty, jak žít?
Jak se uplatnit? Je to tak?
Tak to děláte. Tak se to dělá?
Ty máš ale pohled! Jako duševně retardovaný!
Ale tobě je to jedno. Žiješ si ve svém světě.
Jsem hloupá, co se divím. Nikdy tě nic nezajímalo.
- Jen říkám, že bych uvažoval o... - O čem?
O státní škole?
Co ti vadí na státní škole? To vážně nevím...
Měli bychom sestoupit z oblak.
Kruci!
Promluv s ní, řekni jí to sám.
Počkej chvíli, prosím...
Zlatíčko!
- Vezmi to. - Jo, jistě.
Zasedněte ke stolu.
Máš zpoždění.
Já vím. Ta stará plechovka v zatáčkách podezřele skřípá.
Měla jsem docela strach.
Chtělo by to nové auto, tohle je nebezpečné.
- Auto odvezu do servisu. - Díky, taťko.
Mluvila jsem s Lisou. Říkala,
že její rodiče mají nemovitosti v Cortině, oslaví tam Vánoce.
- To bude paráda. Nepojedeme taky? - Ne, tatínek má radši Umbrii.
Nejvýš Abetone.
Zeptej se na podrobnosti. Možná se tam vypravíme.
Fakt? To je senzace!
Poslyš, nejsem si jistý, jestli sis vybrala správnou školu.
Jak to?
Nevím, vedení mi připadá upjaté.
Všechno je rigidní, tolik pravidel.
- Budeš z toho nešťastná! - Děláš si legraci, viď?
Ne. Vzpomínám na svá studia.
Studenti ze státní školy se bavili. My byli srovnaní jako vojáčci.
Mami, říkám ti, buď půjdu tam, nebo zůstanu doma.
Co jsi čekal?
Zklamal jsi mě.
Jsou to jen návrhy, holčičko moje!
No tak, zlato! Tatínek vtipkoval.
Ano, vtipkoval.
Tati!
Tati? Kde jsi?
Tati!
Tati...
Kde je puška?
Nevím. Ztratil jsem ji.
Ztratil jsi pušku?
Myslíš, že to je správné?
Podívej se na mě!
Víš, co to znamená?
Není na tebe spolehnutí!
Nedá se ti věřit.
Najdi ji.
Půjdeš ji hledat se mnou?
Copak já ji ztratil?
Nějak pozdě?
Dnes už jsem skončil.
Dej je do trezoru. Zaúčtují se ale až na konci měsíce.
- Odkdy? - Nové nařízení seshora.
Mladší bratr potkal muže, ten se jej zeptal:
"Nechtěl bys být krejčím?"
Nejdřív nechtěl, nechal se však přemluvit, učil se od píky řemeslu.
Když se loučil, mistr mu předal jehlu se slovy:
"S ní zašiješ cokoli.
Ať je to měkké jako vejce, nebo tvrdé jako ocel."
Tady máš tabletku železa. A trochu ovoce.
Pomoz mi.
Pojď.
Jsem nechutná.
Tlustá jako bečka.
Hloupost.
Jsi krásná.
Vydrž, Penko.
Už jen chvíli.
A potom?
Jak to myslíš?
Budeš mít peníze.
Budeš si žít podle sebe.
Budu zase žít jako dřív.
Znám jenom šukání.
Můžeš ale žít jinak.
Máš na vybranou.
Možná se mi narodí černoušek?
Nebo Číňánek.
Nevím, co to bude.
Ale vím, že až to porodím, budu žít jako předtím.
Provokuješ, chceš mě naštvat.
Tak si to vezmi.
Penko, proč jsi taková?
Ty hnusy nechci!
Proč si nenajdeš chlapa a nemáš dítě s ním?
Co máš s mužskýma za problém?
Jsi lesbička?
Pojď ke mně.
Tak pojď sem.
Lízej mě.
Buď zticha, Penko. Buď zticha.
Dej mi cigaretu.
- Nesmíš kouřit. - Nesmíš!
Nesmíš, nesmíš!
Nic mi nedopřeješ!
Dej mi cigaretu!
Poslyš, Penko.
Skočím ven. Dojdu pro to, co chceš.
Řekni mi, co chceš, ale cigarety ti nedám, chápeš?
Neříkej mi, co mám dělat!
Chci kouřit! Naval cigaretu!
Nesmíš kouřit! Škodí to děťátku, chápeš?
Běž pryč!
- Uklidni se. - Nechci tu zůstat!
- No tak, klid! - Chci domů!
Uklidni se!
Co je ti, Penko?
Co je ti?
Dýchej. Zhluboka dýchej, ano?
Zavolej sanitku!
- Snaž se dýchat, jo? - Chci do nemocnice!
Snaž se dýchat, někoho přivolám...
- Já chci do nemocnice. - Uklidni se.
Já chci do nemocnice!
Já chci do nemocnice...
Kde jsi? Od rána tě sháním.
Je potřeba podepsat papíry, schválit platby.
Nevezmeš to?
Ne, vyzvání od rána, ale když to vezmu, zavěsí.
Mám pár nápadů na novou kancelář, musíme to probrat.
Stalo se něco?
Víš, že mně to můžeš říct.
Mám se ti zpovídat?
Takhle to nefunguje!
Bylo to jen předběžný šetření!
Předběžný šetření, hergot...
Stačí, stačí!
Co to kruci je? Ignoruješ mě, nezvedáš telefon.
Dluhy se platí.
Buď do týdne navalíš prachy, nebo se rozluč s autobazarem.
Jasný, nebo ne?
- Bereš? - Jo.
Čtvrtý z bratří potkal muže, ten mu navrhl:
"Pojď se mnou. Vyuč se zlodějem."
"Ne," odpověděl, "to není poctivé řemeslo."
"Neboj se," řekl ten muž,
"naučím tě brát to, co nedokáže vzít nikdo jiný.
Nikdo tě neodhalí."
To je ten dar.
Chcete nám věnovat dar? Měl byste použít oficiální cesty.
- Požádal jste mě přece... - Ne, já vás o nic nežádal.
Pouze jsem se snažil být vstřícný.
Mám však dojem, že jste ten typ člověka,
který v noci nespí, nebo ještě hůř, svěřuje se.
Bohužel mám další schůzky.
Nezapomeňte to tady.
Ne...
Ta obálka je pro vás. Koukejte si ji vzít!
Co to znamená?
Vyhrožujete mi?
Vezmi si hergot tu obálku, ty odpornej skřete!
To není možný!
Nemůžu se dočkat, až to řeknu Lise, pukne závistí.
Zlato!
Počkej.
Je po skřípání!
Co jsem říkala?
Láska nad vším zvítězí.
Krásný dárek k Vánocům.
Jak se má Linda?
Dobře.
Co Ginevra?
Fajn. Proč?
Jen tak.
Přemýšlela jsem, kolik starostí je s dospělými dětmi.
Promiňte, na co čekáme?
Hrabě Mascagni má stále zájem.
Ví, že jedná z pozice silnějšího. Nabízí méně, než je tržní hodnota...
- O kolik míň? - Posaďte se.
Prodebatuji s vámi podrobnosti.
Co ty tady?
Vypadáš, jako bys viděl ducha.
Zatím jsem naživu, chci svůj díl.
- Jsi v pořádku? - Jo, proč jsi nezavolal zpátky?
Silvie, co se staráš?
Nevím, proč jsi změnil názor?
Já se tě ptal, jestli sis jistej, odpověděl jsi, že nic nechceš.
- Promiňte, doktore, to není korektní. - Bratr nic nepodepsal.
Tím pádem má ze zákona právo na svůj dědický podíl.
Tak kolik nabídl Mascagni?
Vzhledem k tomu, že je nutná rozsáhlá rekonstrukce...
Kolik?
Milion eur.
Ale kdyby bylo víc času, mohli bychom se dostat
na milion dvě stě až tři sta tisíc.
To by bylo na hlavu o padesát tisíc víc.
Souhlasím s tou nabídkou.
Lepší holub v hrsti...
Mně taky vyhovuje.
Mascagni byl odjakživa sketa.
Něco nás přece naučil.
Věčný nespokojenosti.
Takže?
Takže dostaneme pár šupů, nemyslím, že by nám změnily život.
Mám návrh. Co uspořádat v okolních lesích hon?
Kdo získá největší úlovek, bere všechno.
Jaký to má smysl?
Pokud mám dál žít ten mizernej život, radši s milionem v kapse.
Jdu do toho.
Blázníš?
Přeju hezký večer.
Stanovená doba uplynula a čtyři bratři se vrátili k otci.
Ten je vítal s očima navrch hlavy:
"Princeznu unesl drak!
Osvoboďte ji, ukažte všem, co jste se naučili."
Bratr hvězdář zaměřil dalekohled.
"Tam je, vidím princeznu uvězněnou na skalisku."
A všichni čtyři vypluli na moře, vydali se ji zachránit.
Vzali mě!
Poslouchej.
Můj agent poslal demo nahrávku zahraniční produkci.
Obsadili mě do muzikálu! Obsadili mě!
Já to věděla!
Obsadili mě!
Na dnešek si nic neplánuj, slavíme. Výmluvy nepřijímám.
Děkuju, lásko moje!
Co se děje?
Vedení vyslalo inspektory do všech poboček.
Údajně nás chtějí koupit Francouzi, najednou jsou šéfové puntičkáři.
Stalo se snad něco?
To se uvidí. Chtějí mluvit s každým.
Baldoni je už hodinu a půl uvnitř.
- Je načase, aby ho někdo seřval. - Kéž by!
Model je z roku 2012, osobně za něj ale ručím.
Znám dobře majitele, zacházel s vozem líp než s vlastním synem.
Pozor!
- Omlouvám se, pardon! - Bacha!
Pardon!
Penko? Jsem doma.
Penko?
NEZASLOUŽÍŠ SI DÍTĚ ZÁVISLÉ NA DROGÁCH
Nešla tudy těhotná žena?
Promiňte, neviděli jste těhotnou ženu?
Tu kurvu nemůžu vystát.
Všimla sis, jak mě zdravila? Myslí, že je výborná.
S jakým to přišla dědkem?
Je to kráva. Navíc zpívá falešně.
Ať o mě zavadí pohledem! Jen jednou...
A nacpu jí ten mikrofon do krku! Už se těším.
Co děláš? Kam jdeš? Kam ses vydala?
Chceš se vrátit domů? Bez peněz?
Trmácet se třicet hodin pro nic za nic?
Běž pryč! Jsi horší než já!
Je mi z tebe blbě.
Podívej, Penko.
Vidíš?
Hnusím se ti míň? Už je to lepší?
Máme dohodu.
Ty a já máme stejnej život.
Blbej život!
Posranej.
Myslela jsem, že u tebe se bude mít dítě dobře.
Ale jsi horší než já!
Když jsme se potkaly, chystala ses na potrat.
Penko, prosím.
Jsme skoro u cíle. Nemůžeš mě odkopnout.
Penko, prosím.
Na to je pozdě.
Dám ti víc peněz.
Dám ti všechno, co mám.
- Kolik? - Dvojnásob.
Jsi fakt dobrá.
Díky.
- Jaká jsem byla? - Fantastická!
Podle mě bys to měla zopakovat.
- Jo? - Jo, jasně!
- Vrať se na pódium. - Běž!
Běž!
Co sem lezeš?
Mlčela jsem, protože jsi byl mimo.
Ale Sára se přeptala.
Našla dům v Cortině hned vedle toho jejich.
Je větší, ale lepší mít prostor než se tísnit, ne?
Jo, na Vánoce přijdou na večeři rodiče.
Zavolala jsem Rodolfovi, aby uvařil.
To je ten šéfkuchař, vzpomínáš?
Asi bych si měl vzít advokáta.
Já to věděla.
Problémy s dědictvím.
Susanna se obrátila na Gualtieriho.
Není nejlevnější, ale na otázky dědictví bezkonkurenční.
V podniku provádějí kontroly.
Zítra se budou vyptávat i mě.
V pokladně chybí deset tisíc eur. Vzal jsem je.
Dal jsem je děkanovi.
Za to, že přijme Ginevru na univerzitu, na kterou nemám.
Nesmysl.
Máme na ni a ještě na mnohem víc.
Zítra ráno půjdeš do práce.
Peníze vrátíš a vymyslíš si výmluvu.
Ty vážně ničemu nerozumíš!
Nemám už žádný prachy!
Utratil jsem je za tvoje kožichy. Za tvoje krémy. Zákroky.
Za exotický dovolený! Za ty tvoje lustry!
Ze ten blbej auťák, co skřípe, pak neskřípe.
Už nemám peníze na Cortinu.
Na školný na univerzitě.
Na kuchaře Rodolfa. Na to tě vydržovat!
Už mi rozumíš?
Děvko!
To jsem já. Mluvil jsem se Silvií.
Vydejme se na hon.
Hrabě Mascagni převezme nemovitost přesně za měsíc.
Do té doby zařiďte vyklizení vily.
Odvezte věci, které patří rodině.
Obrazy, vybavení, lovecké trofeje, nábytek a vše ostatní.
Ještě něco...
Hrabě Mascagni naléhavě prosí.
Nechce nic víc, než co koupil.
A nechce se s vámi setkat.
Dopřejeme mu tu radost.
Doprovodím vás?
Neobtěžujte se. Trefím.
Hodně štěstí.
Sotva čtyři bratři dorazili ke skalisku, kde žil drak,
bratr zloděj tajně osvobodil princeznu.
A všichni se vydali na plavbu.
MAMINKA A TATÍNEK
POHÁDKY BRATŘÍ GRIMMŮ
O ČTYŘECH BRATRECH
Drak se však snesl nad loď.
Už už se chystal přistát na palubě,
když tu bratr lovec zalícil, zasáhl stvůru do srdce a usmrtil ji.
Při pádu však drak loď zničil.
Jedna. Dvě. Tři. Čtyři. Pět.
Šest. Sedm. Osm. Devět. Deset.
Jedenáct. Dvanáct. Třináct. Čtrnáct.
Patnáct. Šestnáct. Sedmnáct.
Osmnáct, devatenáct! Už jdu!
Teď už nikdo ani hnout, nebo přijde lidožrout!
Odveď Silvii pryč.
Dělej!
Dostal se sem divočák.
Pomoz mi!
Pospěš si!
Zalez! Běž od okna!
Máš hlad?
Dáš si s námi?
Jsou Vánoce.
- Našli jste těstoviny? - Zahlédl jsem je ve třetím fochu.
Už je mám!
Jsou tu taky omáčky. Co říkáte?
Dělala je Iside.
Ta ježibaba! Přidala do nich aceton!
Tenčící se dědictví přimělo proradnou hospodyni Iside k vraždě.
A tak jejímu zlému pohledu a zajíci na acetonu
podlehl již zchátralý Anton Giorgio Rosati Federici.
Nevybavuju si, že bys vařil tak špatně.
Co by bylo, kdybych vařil dobře...
Pořád lepší než můj jahodovo-králičí dort.
Bažantí. Byl to bažant.
- Kdo trefil bažanta? - Ten, kdo nikdy nemine cíl.
Nevzpomenu si, jak se střílí.
Jestli se na to necítíte, klidně položte šek na stůl.
Jak vezmeš do ruky zbraň, vybaví se ti to.
Od dětství se snažím zapomenout.
Šťastný a veselý Vánoce.
Všecko dobrý. Šťastný a veselý Vánoce.
Bratři loď opravili a dopluli i s princeznou do přístavu.
Král měl takovou radost,
že rozdělil své království na čtyři stejné díly
a každému z bratří daroval jeden...
A je to...
Jestli vyhraju, nech si svůj podíl.
Je to Mascagni, viď?
Co máš zase s Mascagnim, prosím tě!
Vyslovuješ to jméno se zářícíma očima.
Co vykládáš?
Není za tím Mascagni, ani nikdo jiný.
Proč žena opouští rodinu, když nemá jiného?
Pomysli na děti.
Rodina musí zůstat pohromadě.
Nechceš to udělat pro mě? Udělej to pro děti.
Právě proto to ukončíme.
K čemu to je?
Nemluvíme spolu, nemáme si co říct.
Už ani nespíme v jedné posteli.
Vzájemně se ničíme.
Nechci pro ně takový život.
Neber mi je!
Neber mi je, prosím. Já je potřebuju.
Mohl by ses s nimi kdykoli vidět.
Prosím...
Je to naše vina...
Ne, ne...
Mattio...
Mattio!
Mattio, není to naše vina.
Silvie!
Uhni.
Uhni, Silvie.
Byla to nehoda.
- Stůj, kde jsi! - Nechtěla jsem...
Nechtěla jsem...
Co děláš?
To, co jsme přišli udělat.
To, co nás naučili.
Dej mi šek.
Dej mi ten svůj šek.
Možná to byla nehoda, možná ne.
Vždycky jsi byla nejhloupější.
Nestřílej!
Byla to nehoda!
Nestřílej!
Ne!
Dobře, Giorgio.
Fajn.
Vyhrál jsi.
Vezmi si peníze.
Vezmi si je všechny.
Já nechci nic.
Už nechci utíkat.
Utíkala jsem celý život.
Nejsme jako on.
My nejsme jako on.
To se mýlíš.
Já jsem přesně jako on.
A všichni čtyři žili svorně, šťastně a spokojeně až do smrti.
A dost, děti.
Dobrou noc.
České titulky Irena Novotná Iyuno 2023