Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Unu...
Doi...
Trei...
Patru...
Cinci...
Şase...
Şapte...
Opt...
Nouă...
Zece...
11...
A fost odată un om sărac, care avea patru copii.
Când au crescut, omul le-a zis:
"Acum trebuie să plecaţi, eu nu vă mai pot învăţa nimic".
"Mergeţi pe pământ străin,"
"învăţaţi o meserie şi străduiţi-vă să reuşiţi."
16...
17...
18...
19...
20 !
Cine nu e gata îl iau cu lopata !
VÂNĂTOAREA
Cei patru fraţi şi-au luat rămas-bun şi am plecat împreună din oraş.
E ca atunci când îţi asculţi vocea înregistrată.
Ea a ta, dar pare cea a unui străin.
De câte ori încerc să fiu "curată", nu mă recunosc,
nu sunt eu, ca şi cum nu aş fi fost crescută pentru asta,
nu pare a fi natura mea.
De aceea, poate am înţeles că nu te poţi opri,
poţi doar să te prefaci, dar rămâi tot cel care eşti.
Suntem ceea ce am crescut, suntem rezultatul cui ne-a crescut.
- Ce dracu' zice asta ? - Silvia !
Mulţumesc, Claudia, pentru că ne-ai spus ce simţi.
- Silvia, cu ce nu eşti de acord ? - Nu hotărăşte nimeni pentru noi !
Ne place să spunem asta, fiindcă avem conştiinţa încărcată.
Noi ne construim viaţa.
Suntem ceea ce suntem şi conform celor trăite, Silvia.
Nu e aşa.
Puterea stă în renaşterea fiecăruia dintre noi,
desprinşi de orice.
Fiecare cu trecutul lui. Pe care trebuie să-l accepte.
Ce e în trecutul tău ? Despre ce vorbeşti ?
Suntem aici ca să te ascultăm.
Azi sunt 125 de zile de când nu mă mai droghez.
Şi mi-e foarte bine.
Nu e niciodată târziu să fii ceea ce vrei.
Tu ce vrei să fii, Silvia ?
Aştept un copil.
Tracţiune integrală şi cutie secvenţială cu opt viteze.
Putem să închidem ? E frig ca dracu' !
Cum dracu' să închizi ? N-ai mai auzi zgomotul !
- Auzi, Marchesi ? - Aud !
Asta e o maşină de 3.000, cu 450 de cai-putere.
Atinge 100 la oră în 3,5 secunde. Uneori, să ştii că o conduc !
Sunt pe autostradă, mă uit la kilometri şi nu-mi vine să cred că sunt la 300 !
- Şi cât te costă ? - Acum te gândeşti la bani ?
Trebuie să mă gândesc, Luca: nu pot, să fie clar !
- Dacă aveam fabricile tale... - Fabrici erau cândva !
Acum sunt doar poveri, datorii. Am oameni care...
Nu-şi primesc banii de luni bune.
Nu mă pot duce cu maşina asta ! Mai vorbim la anul.
Carlo, soţia ta te părăseşte după 30 de ani de căsnicie ?
Nu ? Te întrebi de ce ? Nu, te laşi cuprins de paranoia !
Ţi se pare că, la vârsta mea, pot să fac o asemenea prostie ?
Prostia e să nu faci asta !
Viaţa trebuie trăită ! Dar acum !
- Cum a fost cu Marchesi ? - Am pierdut cu 6-2, 6-0.
Dar i-am vândut maşina. Hai să sărbătorim !
- Iar o sticlă din bar ? - Nu, luăm din altă parte.
900 de metri pătraţi, zece minute de centru.
Aici, o sală de aşteptare, de care te ocupi tu.
Acolo poate fi biroul tău, iar în partea aia, al meu.
Aici intră cel puţin 30 de maşini.
Dar nu suntem gata pentru un asemenea pas !
Nu eşti niciodată gata. Îl faci şi gata, nu ?
- Eşti nebun ! - Scoatem dopul ?
O gură, rapid ! Mă aşteaptă acasă.
- Scuze ! - Aduce noroc !
Poftim...
Nu vreau să vorbesc !
- Ţi-e foame ? - Nu, nu mi-e foame !
Trebuie să mănânci. Îţi comand pizza şi ţie !
Ţi-am spus că nu mi-e foame !
Am aşteptat trei ore !
După 20 de secunde de cântat, m-au oprit şi la revedere !
- Nu ţi-au spus nimic ? - Nimic, parcă eram ultima proastă !
Vreau să văd pe cine aleg. Sigur o să fie pila cuiva !
Mama ta ?
Sigur nu ştii pe nimeni ? Ai o mulţime de clienţi...
Eu sunt artist !
Eu ce sunt ? Cine cântă nu e artist ?
Ba da, dar eu nu cunosc cântăreţi ! Ce treabă am ?
Nu te înfuria ! Azi pot să fiu eu nervoasă ?
Nu sunt furios, Pamela !
Dar simt că mă apucă, deja ai depus armele.
Crezi în tine, chiar dacă e să cânţi în baie !
Te plângi de pile, dar asta vrei şi tu !
Ce dracu' !
Da, e adevărat, suntem în provincie.
Dar avem standarde academice ridicate.
Suntem la acelaşi nivel cu Milano, cu Roma...
Am aflat că aici a învăţat prim-ministruul.
De fapt, la noi a studiat şi precedentul.
Filosofi, ziarişti, magistraţi importanţi...
Vedeţi dv., dle Rosati: "exclusivitate" nu e o vorbă în van.
Să spunem lucrurilor pe nume:
şcoala noastră nu e şi nu trebuie să fie pentru toţi.
Asta ne deosebeşte de alţii.
Aşadar ? V-am impresionat ?
Universitatea era deja minunată când eram eu student.
De aceea se vorbeşte
despre puterea financiară a celor care vor să vină aici.
Vă arăt toate actele cât mai repede cu putinţă.
Ştiţi că îi semănaţi mult ?
Tatălui dv. !
Nu vă jenaţi ! Tatăl dv. ne-a fost finanţator mult timp.
Iar dv. păreţi a avea acelaşi temperament.
Şi e frumos ! Copiii ar trebui să semene cu părinţii buni !
Mă scuzaţi ! Sufăr de epistaxis de când eram mic...
Aveţi nevoie de ceva ? Vă pot ajuta ?
Nu, mulţumesc mult !
Fiica mea se va bucura mult !
- Scumpo ! Toate bune ? - Aşadar ? Cum a fost ?
Aşa cum îmi aminteau, e un loc foarte...
Mă acceptă sau nu ?
Da, cred că da...
- Sigur ? I-ai spus cine e tatăl tău ? - Bineînţeles !
N-a fost nevoie, a adus imediat vorba...
- Perfect ! Pot să fac anunţul ? - Nu ! Aşteaptă, Linda !
- Alo ? - Nu te mai aud !
Alo ?
Batem palma şi câştigă ambele părţi ?
Prietenul tău ţi-a făcut cadou spaţiul ăsta.
Alo ?
Când ?
După ce au plecat de acasă, fraţii au ajuns la o răscruce
care ducea în patru locuri diferite.
Fratele cel mare zise: "Trebuie să ne despărţim,"
"dar peste patru ani, ne întâlnim din nou aici".
"Între timp, încercăm să ne îmbogăţim."
Poate ar trebui să fie o ceremonie.
Nu. Să-i respectăm dorinţa. Îl îngropăm şi gata.
Eu cred că ar trebui să fie un ultim omagiu în biserică.
Vrei să-l enervezi şi mort ?
Bună ! Mă scuzaţi că am întârziat.
Eşti mai frumoasă !
Da, te-ai mai îngrăşat puţin. Bravo ţie !
- Te-am văzut la centrul comercial. - Şi de ce nu m-ai strigat ?
Erai grăbită.
Mă bucur că ne-am întâlnit.
- L-aţi văzut ? - Nu. Mai bine nu.
Bine ai venit, Silvia ! Cele mai sincere condoleanţe.
Mulţumesc.
L-a găsit doamna Iside, în dimineaţa asta.
M-a informat imediat.
Sunt îndurerat. Un om atât de puternic şi răzbătător...
Dar măcar a trăit o viaţă lungă.
Vă rog, luaţi loc !
Hai să terminăm cu povestea asta !
Trebuie să facem asta.
Eşti bine ?
Vin. Iau puţin aer.
Mai rămâne mereu puţin gaz.
Eşti Silvia, nu ?
Mattia mi-a vorbit mult despre tine. Eşti preferata lui.
Te simţi bine ?
Respiră adânc de aici, din diafragmă !
Şi eu sunt emotivă, am fost învăţată să fac aşa.
E mai bine ?
Eu sunt Pamela.
- Ţi-am spus să aştepţi în maşină ! - Voiam s-o cunosc pe sora ta.
Şi eu mi-am pierdut tatăl. Ştiu cum e.
Lasă-ne singuri ! E o chestiune de familie.
Mulţumesc !
Nu pot să intru în camera aia. Nu-mi vine să mă uit la el.
Când ai vorbit cu el ultima oară ?
M-a sunat acum vreo doi ani, ca să mă întrebe de tine.
Şi ce i-ai spus ?
Azi se termină tot, Silvia ! Şi ne continuăm vieţile.
Suntem adulţi !
Şi tu eşti preferatul meu !
Doar pe mine mă găseai când jucam v-aţi ascunselea.
Ce-i aia ?
- Spune, ce vezi acolo ? - Casa noastră.
Casa aia înseamnă familia noastră.
Suntem noi, împreună.
E locul nostru sigur.
Dar trebuie să-l apărăm.
De mistreţii care intră în casă ?
Şi de cei de afară.
Vino aici !
Aşteaptă... Eşti pregătită ?
Trage !
Mă scuzaţi, unde sunt banii ?
Erau credite bancare, pentru rapoarte, nu pentru evaluarea patrimonială.
- Deci nu ne rămâne nimic ! - În afară de casă.
- Investiţiile la bursă ? - S-au pierdut în 2008.
După falimentul Lehman Brothers.
- Ce nemernic ! - Vă rog, abţineţi-vă !
Tatăl vostru v-a sprijinit mereu din punct de vedere economic.
- Avea conştiinţa încărcată. - Eu nu i-am cerut nimic.
- Ne-a lăsat şi a plecat. - Eu făceam transferurile către voi.
Dacă-mi permiteţi,
tatăl vostru s-ar fi bucurat ca măcar unul dintre voi
să rămână şi să lucreze în compania familiei.
Lăsaţi-o baltă ! Nu vă băgaţi în ce nu ştiţi !
Un deznodământ tipic tatei !
Eu am nevoie de bani !
- Şi nu pentru ce credeţi voi ! - Nimeni nu crede nimic, Silvia.
De ce nu arunci tu o privire ? Doar e meseria ta.
Verificăm împreună toate investiţiile. Şi găsim viciul, fiindcă sigur există.
- Eu lucrez cu cifre. - Sigur ! Dacă vreţi, puteţi controla.
Poftim cifrele ! Oricât aţi verifica, vă rămâne numai proprietatea asta.
Atunci, să vindem !
Nu e bine să vă grăbiţi, fiindcă piaţa nu e favorabilă.
Contele Mascagni. De 30 de ani îşi doreşte proprietatea asta.
Cine tace aprobă, nu ?
- Dar tu ? - Nu vreau nimic.
- Nici de la el, nici de la Mascagni. - Dar e şi casa ta !
Pot s-o fac ? Pot să renunţa la partea mea ?
Sigur că da, e dreptul dv.
Voi nu spuneţi nimic ?
- Eşti sigur de ceea ce faci ? - Nu am nevoie de nimic.
Un mistreţ, era doar un mistreţ.
Domnişoară ! Vă mişcaţi, vă rog ?
Penka ! Am adus mâncarea.
Ce faci ?
Vino în casă !
Cine ţi-a dat astea ? Cine ?
Ai luat vreuna ? Răspunde ! Ai luat vreuna ?
Târfă !
Deschide ! Deschide uşa asta nenorocită !
Cum e acolo ? Acum eu hotărăsc !
- Cum e ? - Deschide !
Pe stradă, în ploaie, fără nimic ! Cum e ?
- Deschide, Penka ! - Crezi că banii îţi aduc tot ?
Deschide ! Penka !
Deschide uşa imediat !
Deschide !
Îmi pare rău, Penka.
Mi-a fost frică.
Azi a murit tata.
MI-a lăsat ceva bani.
Voiam să-ţi spun.
Ţi-am adus mâncare chinezească, ştiu că-ţi place.
Deschide uşa, te rog.
Deschide uşa.
Mi-e foame. Apoi, vreau să dorm.
Un mistreţ...
Era doar un mistreţ...
Cum spune mereu mama ? Cum zice ?
Totul e-n regulă !
Tată !
E deschisă fereastra ! Ar putea să fugă !
Cheamă întăriri !
Salut, Nilo ! Ascultă, vreau să te rog ceva...
Mi s-au cam încurcat lucrurile.
Nu ştiu dacă ai auzit de tata.
Nu era nimic definitiv.
Dar... Acum ?!
După ce s-au despărţit, unul dintre fraţi a întâlnit un bărbat
care l-a învăţat aşa de bine să vâneze, încât a devenit vânător priceput.
Dându-i o puşcă, bărbatul i-a zis: "Cu asta nu vrei rata niciodată".
"Nimereşti cu siguranţă ceea ce iei în vizor."
- Ştii unde e Nilo ? - Cine ?
Ce faci ? Nu bei nimic ?
Dacă ştiam că ai invitaţi, lăsam pe altă dată.
Bea ceva ! Distrează-te !
Ce păcăleală mi-ai tras !
Ce păcăleală ? Să ştii că-ţi reconfirm tot...
Credeam că am bani pentru lucrări...
- Ai înţeles ? Am nevoie de patru luni. - Ce lovitură mi-ai dat !
- Dar stai liniştit, se rezolvă tot. - Da ?
Da, se rezolvă tot. Hai cu mine !
Hai, vino !
Nu joc de o groază de timp. Nici nu mai ştiu cum se joacă.
Îţi aduci aminte imediat.
Serios, prefer să nu joc.
Vrei cecul sau nu-l vrei ?
Pariezi că-l nimeresc, tată ?
Doar imbecilii pariază.
Mattia !
Alo !
Da, imediat.
Mattia !
- Nu mă auzi ? - Ba da.
E agentul tău.
Am terminat acum, da. Tocmai voiam să te sun.
Cum nu mai e nevoie ?
A fost plătit. Cum nu mai e nevoie ?
E o pre-achiziţie, da !
Iei zece la sută şi rezolvi.
Cum adică nu le mai vor ?
Nici cele pe care le fac pentru...
Scuză-mă... Pot să vorbesc eu ?
Vrei să te omor ?
Eşti idiot ?
Nu se iese aşa, dintr-odată !
Trebuie să-ţi anunţi tovarăşul de vânătoare !
- Ai înţeles ? - Da !
Era cât pe ce să te omor !
Dacă nu poi să fugi, învaţă măcar să pui o capcană.
Poţi să nu te mai întorci acasă, dacă nu poţi.
Şi al doilea frate a întâlnit un bărbat care i-a spus:
"Vino cu mine ! Fă-te astronom !"
"Nimic nu e mai bun. Nu există secrete pentru tine."
"Al doilea frate a acceptat, iar omul i-a dat un ochean şi i-a zis:"
"Cu ăsta vei putea vedea ce se întâmplă pe Pământ şi în cer."
"Şi nimic nu-ţi va mai fi ascuns".
Alo ?
Mattia, mă auzi ?
Ce e ?
Mattia, ce e ? Unde eşti ?
Ce se întâmplă ? Mă auzi ?
Mattia, îmi spui unde eşti ?
Mattia !
Da ? Ce e ?
- Ai vorbit cu Mattia ? - Ce ?
- Ai vorbit cu Mattia ? - Nu... De ce ?
M-a sunat şi era ciudat.
Credeam că mă suni pentru vilă.
Trebuie să-i spunem notarului că ne grăbim.
- Eu îţi spun despre Mattia ! - Dacă vorbea ciudat, dună-l înapoi !
Nu răspunde.
O avea probleme, dar mie nu mi-ar răspunde nici atât.
- Domnul Rosati Federici ? - Da.
Rectorul vă aşteaptă.
Documentele nu arată ce mă aşteptam.
Avem condiţii clare, dle Rosati.
Cum să accept cererea dv. de înscriere ?
Am o slujbă sigură, dle director. am acces la orice formă de credit.
Dv. sunteţi un angajat. Despre ce vorbim ?
Nu ! Sigur, nu e vorba că...
Dar vând o proprietate de familie.
Situaţia mea financiară se va schimba curând.
Am nevoie de locul ăla pentru fata mea.
Cum să fac asta ? Dac-aş accepta cererea fiicei dv.,
ar fi incorect faţă de cine e mai îndreptăţit.
V-aţi mai plăti şi din datorii. Tatăl meu a fost finanţatorul dv.
Tatăl dv. ne susţinea doar pentru a plăti impozite mai mici.
Ascultaţi, dle Rosati Federici...
Tatăl dv. n-a făcut nimic fără să obţină ceva în schimb.
Dar...
Poate...
Putem găsi o soluţie.
Dacă aţi face şi dv. o mică donaţie...
Să zicem 10.000 de euro.
Aşa aş putea să conving consiliul.
Da, una donaţie, bineînţeles...
- Nu... Poate că nu ne-am înţeles... - Nu !
Ne-am înţeles foarte bine.
Fiica mea ar fi condusă pe drumul ei de cineva care cere bani.
Aşa vă învăţaţi studenţii să procedeze în viaţă ?
Să reziste în viaţă, nu ?
Aşa faceţi. Aşa se face...
Când te apucă, parc-aş vorbi cu un înapoiat.
Dar ce-ţi pasă ţie ?
Trăieşti în lumea ta, nu-ţi pasă ! Eu sunt cretină că nu m-am obişnuit.
Am spus doar să luăm în considerare...
- Ce ? Spune ! Facultatea de stat ? - Dar ce are universitatea de stat ?
Ar trebui să ne întoarcem cu picioarele pe pământ.
Rahat !
- Vorbeşti tu ? Îi spui tu ? - Aşteaptă puţin !
Iubito !
- Adu salata ! - Da, imediat.
Hai să ne aşezăm la masă.
Ai cam întârziat.
Maşina aia de rahat face un zgomot ciudat în curbă.
Scârţâie şi mă apucă groaza.
Poate ar trebui schimbată, să nu fie periculos.
- Nu-ţi fac griji, o duc eu la mecanic. - Mulţumesc, tati !
Am vorbit cu Lisa. Ai ei au luat o proprietate periodică la Cortina.
Acolo fac Crăciunul.
Mi-a făcut capul mare ! De ce nu mergem şi noi ?
Nu, tatei în place la ţară în Umbria. Cel mult, mergem la Abetone.
Să-ţi dea toate informaţiile ! Poate luăm şi noi una !
Serios ?! Ce bine ar fi !
Nu mă convinge foarte tare universitatea pe care ai ales-o.
Adică ?
Nu ştiu, mi se par nişte tocilari, totul e prea rigid...
Prea multe reguli. Nu ştiu dacă o să-ţi placă.
Glumeşti, nu-i aşa ?
Nu glumesc. Mi-amintesc de pe vremea mea.
Cei de la Stat îşi băteau joc de noi.
Ei, distracţie, noi, armată.
Mamă, eu îţi spun...
Dacă nu merg unde vreau, rămân acasă !
La ce te aşteptai ?
Ce dezamăgire eşti !
Era doar o ipoteză, scumpo !
Iubito, tata glumea.
Glumeam !
Tată !
Tată, unde eşti ?
Tată !
Tată...
Unde ţi-e puşca ?
Nu ştiu... Am pierdut-o.
Ai pierdut puşca !
Ţi se pare frumos să pierzi puşca ?
Uită-te la mine ! Ştii ce înseamnă asta ?
Nu pot să am încredere în tine !
Nu eşti de încredere !
Du-te s-o cauţi !
Vii s-o cauţi cu mine ?
Nu am pierdut-o eu.
La ora asta ? Eu mi-am închis calculele pentru azi.
Pune-i în seif.
O să fie număraţi abia la sfârşitul lunii.
- De când asta ? - Noi dispoziţii de sus.
Un bărbat i-a spus fratelui cel mic...
"Nu ai vrea să fii croitor ?"
"Iar tânărul s-a lăsat convins. Şi a învăţat arta de la început."
Luându-şi rămas-bun, omul i-a dat un an şi i-a zis:
"Cu ăsta poţi coase tot,"
"chiar dacă e moale ca un ou sau tare ca oţelul".
Ţi-am adus fierul. Şi nişte fructe.
Ajută-mă !
Hai...
Mi-e silă de mine. Sunt o balenă.
Nu e adevărat. Eşti superbă.
Hai, Penka ! Mai e puţin.
- Şi după ? - Ce vrei să spui ?
O să primeşti banii şi o să poţi face ce vrei.
Mă întorc la viaţa dinainte. Mă regulez ca şi până acum.
Nu trebuie să te întorci la viaţa aia, poţi să alegi.
E posibil să se nască negru.
Sau poate să fie un copil chinez.
Nu ştiu cum va fi.
Dar mă întorc la viaţa dinainte.
Zici ca să mă înfurii.
Hai, mănâncă !
- Penka, de ce faci aşa ? - Nu mănânc porcăria asta !
De ce nu faci un copil cu un bărbat ?
Ce probleme ai cu bărbaţii ?
Eşti lesbiană ?
Vino aici !
Atunci, hai încoace !
- Linge păsărica ! - Termină, Penka. Încetează !
- Dă-mi o ţigară ! - Nu se poate.
Nu se poate !
Nu se poate... Nu se poate ! Cu tine nu se poate nimic !
Dă-mi o ţigară !
Ascultă, Penka ! Mă duc jos, bine ?
Şi-ţi iau ce vrei !
Zi-mi ce vrei şi îţi aduc !
- Dar fără ţigări, bine ? - Nu-mi spune tu ce să fac !
Vreau să fumez ! Dă-mi o ţigară !
N-ai voie ! Îi face rău copilului. Înţelegi ?
- Pleacă ! Pleacă ! - Linişteşte-te !
- Vreau să plec ! - Calmează-te !
- Vreau să mă duc acasă la mine ! - Calmează-te, Penka !
Ce ai, Penka ?
Ce ai ?
Respiră ! Încearcă să respiri !
- Cheamă ambulanţa ! - Încearcă să respiri !
- Vreau să merg la spital ! - Încearcă să respiri !
- Vreau să merg la spital ! - Calmează-te !
Vreau să merg la spital !
Vreau să merg la spita...
Unde ai fost ? Te caut de azi-dimineaţă !
Trebuie semnate livrările, plăţile...
- De ce nu răspunzi ? - Fiindcă sună...
Iar când răpund închide. De dimineaţă o ţine aşa.
Mi-ai cerut ideile pentru noul birou.
Dar dacă nu vorbim... S-a întâmplat ceva ?
Ştii că mie poţi să-mi spui !
Trebuie să mă justific şi în faţa ta ?
Nu aşa merg lucrurile !
Era preliminar... Era un nenorocit de...
Bine, gata, ajunge !
Mă ignori, nu răspunzi, te prefaci că nu s-a întâmplat nimic ?
Datoriile se plătesc.
Dacă nu plăteşti într-o săptămână, iau magazinul !
E clar sau nu ?
- Bine ? - Da, bine.
Un bărbat i-a spus celui de-al patrulea frate:
"Hai cu mine, să înveţi să fii hoţ !"
"Nu, i-a răspuns el. Nu e o meserie cinstită."
"Nu te teme, i-a spus bărbatul,"
"te voi învăţa să iei doar ce nu poate lua altcineva,"
"şi nimeni nu va putea prinde."
Pentru donaţie.
Vreţi să faceţi o donaţie ? Trebuie să urmaţi calea oficială.
- Dv. mi-aţi cerut... - Eu nu v-am cerut nimic.
Am încercat să fiu disponibil,
dar cred că sunteţi genul de om care nu poate să doarmă noaptea
sau, mai rău, vorbeşte cu cineva.
Mă scuzaţi, dar am alte întâlniri.
Şi nu uitaţi să luaţi ăla.
Nu ! Vă rog să luaţi plicul şi să-l băgaţi în buzunar.
Ce faceţi ? Mă ameninţaţi ?
Ia rahatul ăla de plic, nenorocitule !
Nu cred !
Abia aştept să-o spun Lisei. O să moară de invidie !
Scumpo...
Aşteaptă !
Nu mai scârţâie.
Ce ţi-am spus ? Cu iubire, victoriile se ţin lanţ.
I-ai făcut un dar frumos de Crăciun.
- Ce face Linda ? - Bine.
- Dar Ginevra ? - Bine. De ce ?
Pur şi simplu.
Mă gândeam, copiii pot fi dificili la vârsta ei.
Mă scuzaţi, ce aşteptăm ?
Contele Mascagni e interesat.
Ştie că e în avantaj, aşa că oferă sub valoarea pieţei.
Cu cât mai puţin ?
Luaţi loc ! Ca să vă comunic toate amănuntele.
Tu ce faci aici ?
Parcă ai văzut o fantomă.
Dar, pentru că sunt viu, vreau partea mea.
Tu eşti bine ?
De n-ai sunat ? M-ai speriat de moarte.
Silvia, e opera ta ?
Nu ştiu de ce te-ai răzgândit,
dar te-am întrebat aici dacă eşti sigur.
Ai zis că nu vrei nimic.
Mă scuzaţi, dar nu e corect.
Fratele vostru nu a remnat că renunţă,
aşa că are dreptul legal la partea lui.
Cât a oferit Mascagni ?
Fiind vorba de lucrări mari de refacere...
- Cât ? - Un milion de euro.
Dar dacă agenţia ar mai avea timp,
ar putea ajunge la un milion şi două-trei sute de mii.
50.000 în plus pentru fiecare.
Mie-mi convine oferta lui Mascagni.
Puţini, blestemaţi, rapid.
Şi mie-mi convine.
Mascagni a fost mereu un nemernic.
Dar ne-a învăţat ceva... Să nu fim niciodată mulţumiţi.
Deci ?
Primim puţini bani, care nu cred că ne vor schimba viaţa.
Sau... O partidă de vânătoare. În pădurea de aici.
Cine are prada cea mare ia toţi banii.
De ce ?
Prefer să trăiesc o viaţă de rahat cu un milion în buzunar.
- Eu mă bag. - Ce zici ?!
Să aveţi o seară plăcută.
După ce au trecut cei patru ani,
fraţii s-au întors la tatăl lor, care le-a spus agitat...
"Un dragon a răpit prinţesa !"
"Eliberaţi-o şi arătaţi-le tuturor ce aţi învăţat !"
Fratele astronom s-a uitat prin ochean...
"O văd pe prinţesă ţinută prizonieră pe o stâncă !"
Şi toţi patru au plecat să o salveze.
M-au ales ! M-au ales ! M-au acceptat !
Ascultă ! Agentul meu a trimis un demo la o casă de producţie străină.
Ghici ce ! M-au luat într-un musical ! M-au ales, fir-ar al dracului !
Am reuşit ! M-a lovit norocul !
Astă-seară, mergem să sărbătorim !
Nu accept niciun refuz ! Mulţumesc, iubirea mea, mulţumesc !
Ce e ?
Sediul central a trimis inspecţia în filiale.
Se pare că vor să ne cumpere francezii,
aşa că au devenit brusc pedanţi.
- Dar e ceva în neregulă ? - O să ne spună ei.
Vor că discute cu toţi. Baldoni e acolo de 30 de minute.
- Oare îi vin de hac de data asta ? - Ar fi bine !
Modelul e din 2012, dar îţi garantez personal:
cunosc foarte bine proprietarul.
Se purta cu maşina asta cum nu se poate mai bine.
Atenţie !
Scuze ! Ai dreptate ! Scuză-mă ! Te rog să mă scuzi !
Penka ? M-am întors.
Penka !
Nu meiţi copilul. Eşti o drogată.
Aţi văzut o gravidă ?
N-o mai suport pe târfa asta ! Ai văzut cum m-a salutat ?
- Se crede şmecheră. - Aiurea ! E cu un bătrân.
Dar e o nemernică. Cântă şi fals.
Numai să se uite la mine ! Îi bag pe gât microfonul ăla !
Ar vrea ea !
Unde vrei să te duci ? Unde dracu' vrei să te duci ?
Întoarce-te acasă ! Vrei în ţara ta ?
Fără bani, fără nimic ?
Vrei să călătoreşti aşa 30 de ore ?
Pleacă ! Eşti mai rea decât mine ! Mi-e greaţă de tine !
Uite, Penka... Uite ! Uită-te aici !
Aşa ţi-e mai puţină greaţă ? Acum e bine ?
Penka, avem o înţelegere ! Noi două împărţim aceeaşi viaţă !
O viaţă care e un rahat ! E un mare rahat !
Credeam că o să aibă o viaţă frumoasă copilul meu,
dar eşti mai rău ca mine !
Când te-am cunoscut, voiai să avortezi !
Penka, te rog !
Suntem aproape, nu mă poţi lăsa tocmai acum !
Te rog ! Penka, te rog !
Prea târziu.
Îţi dau mai mulţi bani ! Îţi dau tot !
Îţi dau tot ce am !
- Cât ? - Dublu.
- Ce bună ai fost ! - Mulţumesc !
- Cum am fost ? - Perfectă !
Ar trebui să te duci la bis. Da !
Întoarce-te pe scenă !
Du-te !
Nu ţi-am spus nimic, fiindcă erai total absent.
Dar Sara s-a informat,
iar norocul a făcut să găsească o casă la Cortina lângă a lor.
E mai măricică, dar e mai bine, decât să ne înghesuim, nu ?
Nu ţi-am spus că, de Crăciun, o să vină la masă ai mei şi...
L-am chemat pe Rodolfo să gătească.
Bucătarul care găteşte la domiciliu. Îţi aduci aminte ?
Ar trebui să-mi iau un avocat.
Ştiam eu ! Probleme cu moştenirea.
Susanna s-a dus la Gualtieri.
E scump, dar e cel mai bun pentru succesiuni.
Au făcut controale la firmă. Mâine o să mă ia la întrebări.
Lipsesc din casă 10.000 de euro. Eu i-am luat.
I-am dat directorului facultăţii, ca s-o accepte pe fiica noastră
la universitatea de rahat pe care nu mi-o permit.
Greşeşti. Ne putem permite asta şi multe altele.
Mâine te duci acolo, restitui banii şi inventezi o scuză.
Atunci, chiar nu înţelegi nimic.
Nu mai am bani !
I-am dat pe blănurile tale, pe creme, pe tratamente,
pe vacanţele în locuri scumpe, pe lămpile tale...
Pe maşina care scârţâie şi apoi nu mai scârţâie...
Nu mai am bani pentru Cortina, pentru taxa şcolară,
şi pentru bucătarul Rodolfo, care găteşte la domiciliu.
Mă înţelegi ? Acum ai înţeles ?
Târfă !
Eu sunt. Am vorbit cu Silvia. Organizăm partida de vânătoare.
Contele Mascagni va intra în posesie exact peste o lună,
începând de acum.
Între timp, vă ocupaţi de eliberarea vilei
de tot ceea ce aparţine familiei voastre.
Tablouri, mobilier scump, trofee de vânătoare şi altele.
Era să uit ! Contele Mascagni vă roagă insistent.
Nu vrea mai mult decât a cumpărat.
Şi nu vrea să vă întâlnească.
Îi vom face pe plac.
Vă conduc ?
Nu te deranja. Cunosc drumul.
Succes !
Când cei patru au ajuns la stânca dragonului,
fratele hoţ a eliberat-o pe prinţesă din ascunzătoare.
Fericiţi, toţi au plecat înapoi.
Dar în călătoria de întoarcere, dragonul i-a atacat.
Era gata să coboare asupra corabiei, când fratele vânător
a ţintit cu arma şi l-a lovit în inimă, ucigându-l.
Dar, în cădere, dragosnul a distrus corabia.
Unu, doi, trei, patru, cinci,
şase, şapte, opt, nouă, zece...
11, 12, 13...
14, 15...
16, 17, 18 şi...
20 ! Cine nu e gata îl iau cu lopata !
Ia-o de-aici pe sora ta ! Repede !
A intrat un mistreţ ! Ajută-mă !
Mişcă-te !
Pleacă de acolo ! Pleacă !
Ţi-e foame ?
Mănânci cu noi sau nu ?
E Crăciunul.
- Aţi găsit pastele ? - Am văzut ceva pe raftul al treilea.
Le-am găsit !
Văd aici şi sosuri conservate. Ce ziceţi ?
Sunt ale lui Iside.
Vrăjitoarea aia sigur a pus acetonă !
Din pricina moştenirii dispărute, perfida guvernantă Iside
l-a omorât, prin deochi şi cu iepure în acetonă,
pe deja decrepitul Anton Giorgio Rosati Federici.
Nu-mi aminteam că găteşti aşa prost !
Îţi dai seama ce făceai dacă găteam bine !
Mai bine decât tarta mea cu căpşuni şi iepure.
Fazan ! Era fazan.
- Cine a adus fazanul ? - Cine nu rata nicioun glonţ.
Eu nici nu mai ţin minte cum se trage.
Dacă nu te simţi în stare, poţi să renunţi.
Când ţii puşca, îţi aminteşti pe loc.
Toată viaţa am încercat să uit.
Crăciun fericit !
Numai bine ! Crăciun fericit !
După ce au reparat corabia, fraţii au ajuns în port cu prinţesa.
Ce bucurie pe rege ! A împărţit regatul în patru părţi egale
şi i-a dăruit fiecăruia câte o parte.
Suntem gata.
Dacă o să câştig eu, îţi ţii partea.
- E Mascagni, nu-i aşa ? - Iar Mascagni ?! Te rog !
Când îi spui numele, îţi strălucesc ochii.
Ce tot spui ? Nu...
Nu are nicio legătură Mascagni sau altcineva !
Altfel, de ce şi-ar părăsi o femeie familia ?
Gândeşte-te la copiii noştri ! Familia trebuie să rămână unită !
Dacă nu pentru mine, fă-o pentru ei !
Pentru ei trebuie să terminăm aici.
Ce sens are ? Nu mai vorbim !
Nu mai avem ce să ne spunem. Nici nu mai dormim în acelaşi pat.
Ne distrugem !
Nu vreau asta pentru ei.
Nu mi-i lua !
Nu mi-i lua, te rog ! Am nevoie de ei !
O să-i poţi vedea când vrei.
Te rog !
E vina noastră !
Nu e vina noastră !
Silvia ! Îndepărtează-te !
Îndepărtează-te !
- A fost un accident. - Nu te apropia !
Te rog !
Nu voiam !
Ce faci ?
Toţi am venit pentru asta. Numai asta ne-a învăţat să facem.
Dă-mi cecul tău !
Dă-mi cecul !
A fost accident sau nu...
Ai fost mereu cea mai naivă.
Nu trage !
A fost un accident !
Nu trage !
Nu !
Bine, Giorgio, bine...
Ai câştigat.
Ia banii !
Ia tot !
Nu vreau nimic.
Nu mai vreau să fug.
Am fugit toată viaţa.
Noi nu suntem ca el.
Noi nu suntem ca el !
Greşeşti ! Eu sunt exact ca el.
Şi toţi patru au trăit uniţi, fericiţi şi mulţumiţi.
Gata, copii ! Noapte bună !