Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Mám banány, jablíčka!
Děvče, nechceš kytku? Jsou sezónní.
-Pomeranče. -Dobře.
A jablka.
Děkuju moc.
Tati, tohle mi dala.
-Dala ti to? -Jo.
To je hodná, ne?
Byla moc sympatická. Někdy bysme mohly přijít všechny.
Někdy.
To je divný, že ještě nedorazili.
Iris, půjdu je hledat.
-Máme se navečeřet? -Jo, jo, najezte se.
Lis!
Lis! Co se stalo?
Lis! Lis, Lis...
Lis! Lis!
Pryč! Běžte pryč! Do vašich pokojů!
Opatrně! Opatrně.
Opatrně.
Měli jsme ji odvézt do nemocnice.
Mohli jsme ji odvézt.
Vydrž, Lis. Vydrž.
Co je Lis?
Nevím.
DŮM MEZI KAKTUSY
-Lilo! Dalio! Čas vypršel! -Počkej!
Jdeme ukazovat.
Dělej.
Lila nahoře a Dalia dole.
Jak to víš? Tys viděla moji pihu.
-Ne. -Tak jak to?
-Mám zvláštní schopnosti. -Lhářko!
Já jsem Margarita!
-Kde byl? -V koupelně.
Takhle nemůžeš být Margarita.
Kouzelné náramky se nikdy nesundávají. Dobře?
A nejste stejný, jste jedinečný. Každá jste svá.
-No tak, Dalio! -Běžte snídat.
"'Tančíš s jedinou hezkou dívkou v sále.
Je to to nejkrásnější stvoření, co jsem kdy viděl.'
Když Darcy přijde ke dveřím..."
-Už jsi u toho nejlepšího? -U čeho?
-Když odchází Lidia. -To není ten nejlepší moment.
Ale je, protože vždycky brečíš.
Ne. Brečím na konci.
Teď jsi Darcy.
Teď jsi Elizabeth.
-A teď jsi květák. -Iris, Meliso!
Jdeme snídat.
Mám směnu do osmi. Uvidíme, jak to dnes půjde.
Včera jsem natankoval pěti autům, kamión žádný.
A co bude?
Nemyslím si, že zavřou. Zkusím se zeptat v dílně.
A když ne, tak ve vesnici?
Hladem trpět nebudeme, půda tu je.
-Hele, máte hodinu, speciální hodinu. -Dej mi tu knížku.
Máte představení. Umíš to, nebo ne?
-Dej mi to! -Umíš to, nebo to neumíš?
-Nech toho. -Ne.
Přestaň.
Můžu to dělat já?
-To stačí. -Ne!
-Nech mě. -Ne.
-Lilo. -Nech mě.
-Dost. Přestaň. -Lilo...
Na kom je dnes řada? Kdo je Margarita?
-Dalia. -No tak.
-Lila. -Je řada na tobě.
-Nech mě. -Roso.
-Ne, je řada na tobě. -Rychle.
Máš to být ty.
Milo! Milo!
Jdeme. Holky, honem. Ty do pokoje.
Jdeme.
-Kdy budeme moct být všechny? -Jednoho dne. Dáš mi pusu?
Ahoj.
Tady máte úkoly na léto.
Když si nebudete vědět rady, pomůžete si navzájem.
Nebo se zeptáte mámy nebo táty.
Já bych chtěla, abys chodila i v létě.
Meliso, dítě, léto je k tomu, aby sis užívala, dělala jiné věci.
Ale pokud budeš chtít, jeď s otcem k benzínce a zavolej mi.
Pro koho to je?
Pro všechny. Vyzkoušejte si to a vyberte si, co vám nejlíp padne.
-Ten obchod nezavřel? -Ale ne.
-Ne? -Jako jeden z mála přežívá...
Začíná hra "Voják a slečna"!
Vojáčku, vojáčku, odkudpak maršujete?
Maršuju z války, slečinko, něco snad potřebujete?
Neviděl jste tam ve válce někde mého manžela?
Pokud si vzpomínám, neviděl, ale povězte, jak manžel vypadá.
-Měla by sis založit školu. -To by mi ještě chybělo.
Někdo by řekl, že to je divočina nebo hloupost,
ale když si vezmu,
jaký divochy a hlupáky mám já ve vesnici.
Ani jsem si nevšimla, že jsou už tak velký.
Vím, že se tu mají dobře, Roso,
ale jednoho dne budou muset vyletět z hnízda
a poznat jiné lidi, zažít něco jiného.
Jo, jednoho dne. V tu správnou chvíli.
Z toho, co jste mi řekla, váš manžel je po smrti.
Ne.
V domě jednoho Janovana ve Valencii ho zapíchli.
Uděláš mi cop?
Muž a žena měli poslání, které mělo dvě části.
Jejich prvním úkolem bylo zaplnit zemi životem.
-Spoustou dětí. -Přesně tak, spoustou dětí.
A tím druhým podmanit si zemi,
pečovat o ni a obdělávat ji.
Museli vše opustit a spojit se tak ve svém poslání.
A tak stvořili nový svět.
-A zítra ten o kouzelných fazolích. -Ano.
Ten, co měla ráda vaše sestra.
Můžeme zítra udělat Lis náhrdelník z kytek?
Jistě. Bude mít radost.
-Pořád může mít radost? -Ano, miláčku.
Už?
Už.
Jsem vyřízená.
Mě ne!
Uvnitř.
Mě ne!
Ne! Nech toho!
-Dalio! Lilo! -Co se děje?
Do domu. Meliso, pojď.
-Mami, někdo tam je. -Jo. Zavři Lilu.
-Proč? -Podívej, škrábla jsem se.
-Dobrej. -Dobrý den.
Promiňte, mohla byste mi prosím pomoct?
-Co potřebuješ? -Trochu jsem se ztratil. Můžu?
Ano.
-Dobrý den. -Dobrý.
Snažím se dostat do Firgasu.
Jdu už pár dní, ale asi jsem se ztratil.
Tudy nejdeš dobře.
-Ne? -Ne.
-Promiňte. Ahoj. -Ahoj.
Jsme přibližně tady, ne?
Ukaž. Přibližně ano. Jsme tady, jo.
A do Firgasu... by to mělo být rovně.
Jo, jo, ale tudy nemůžeš, protože tahle cesta je zavřená.
Je zavřená?
Jo, musel bys jít po stezkách, co vedou tudy nahoru
a dovedou tě k rokli a... pak musíš jít obrovskou oklikou.
-Dobře, děkuju. -Není zač.
Mohla byste mi dát trochu vody?
-Jistě. -Děkuju.
Přines mu ručník.
To jsem udělala já.
Je to moc hezký.
Děkuju.
Iris.
Já jsem Rafa.
-A vy? -Ona je Margarita. Já jsem Melisa.
Těší mě.
-Brzy se ti setmí. -Ano. Děkuju.
Není zač.
Nashle.
-Tati! -Ahoj.
Zdravím.
-Kdo jsi? -To je Rafa.
Jsem Rafa. Ztratil jsem se, vaše žena mi pomohla. Dala mi vodu.
Máš hlad?
Ať tu zůstane na večeři.
Prosím. Ať tu zůstane na večeři, prosím. Prosím.
-Ať tu zůstane na večeři. -Jo, ať zůstane.
-Chcete, aby zůstal? -Jo, prosím.
-Dobře, tak pojď dál. -Děkuju.
-Běž dál. -Jen pojď dál.
-Hrála sis hodně? -Líbí se mi.
-Viděla jsem toho ještěra. -Ještěra? Vážně?
-Jo. -Je to vždycky ten samý.
-Ten, co jsme ho už viděli? -Myslím, že jo.
-Jsou trochu nahnilý. -Určitě to nebyl ten samý.
-Půjdeme zítra na dřevo? -Jo, půjdeme.
Tahle mapa je stará. Ty cestičky jsou kozí stezky.
Tudy to nejde, je tam horský hřbet.
-Ale... -Ne, ne...
Ty stezky...
Jsou moc... Podívej, já bych šel touhle cestou okolo,
dovede tě až sem, na mýtinu, a tudy pak můžeš svah obejít.
Ale to to budu muset celý obejít.
Jo, jo, tudy... to nejde.
Dáš si pivo?
Dobře, děkuju.
To jsi ty?
Máš škrábanec?
-Bolí tě to? -Škrábla jsem se na zahradě.
Margarito. Pojď nám pomoct.
-Talíře. Chybí nám talíře. -Jdu.
Děkuju.
-Můžu si odskočit? -První dveře vlevo.
Máma ti připravila sendvič, protože ten kluk tu pořád je.
Půjdeš ty?
-Všechno bylo výborný. -Sdílené jídlo chutná nejlépe.
-Nechceš zkusit moje koblížky? -Ne.
-Proč ne? -Protože jsou hnusný.
To není pravda, tátovi a mámě chutnají.
-Čerstvě upečený jsou dobrý. -Máš je trochu tvrdý.
-Ale mami, je to tvůj recept. -Ale máš je tvrdý.
Dobře, zkusím je.
Zkus je, zkus je.
-Je dobrý? -A co děláš? Studuješ?
Na učitele, jsem v druháku.
Já budu sochařka. Řekla mi to Mila.
Viděl jsem venku, co děláš. Je to moc dobrý.
-Měla bys uspořádat výstavu. -Jednoho dne ji udělá.
Máš ve Firgasu přátele?
Jsou z Madridu, ale teď bydlí tady.
-Mohli bysme s ním jít na mýtinu. -Jo, s kozou.
-Vysvětli mu to. -Ne.
Jednou jsme šli stezkou na mýtinu a potkali jsme kozu.
Vzali jsme ji... tedy, spíš za námi šla sama.
Protože jsi jí dala jablko.
Jo, ale ze začátku šla sama. Dala jsem jí ho asi v půlce cesty.
Ale jo, a strčila jsem ji do Irisina pokoje.
Zvířata musí být venku. A vy už jděte spát.
-Ještě chvilku. -Ne. Všechny spát.
-Chceš něco na zítra k jídlu? -Ne, není třeba.
-Hezkou cestu, Rafo. Ahoj. -Rozlučte se.
-Ahoj, Rafo. -Ahoj.
-Půjdeš se mnou?
-Děkuju. -Není zač. Hodně štěstí.
Pojď tudy.
-Máte moc hezkou rodinu. -Ano.
A je skvělý, že je můžete vychovávat tady, ne?
Jo. Pomáhá nám i jedna učitelka z vesnice.
To je záslužný.
Má to svoje výhody i nevýhody.
-To věřím. -Tohle je, co ti můžu nabídnout.
Není to postel, ale aspoň nebudeš spát pod širákem.
Vyraz brzy, slunce tu hodně pálí.
-Děkuju. -Hodně štěstí.
Co tu děláš?
Přinesla jsem ti tohle.
Hodně se podobáš Darcymu. Připomínáš mi ho.
Děkuju.
Zítra odcházíš?
Chci jít s tebou.
Paní!
Paní?
Dobrý ráno.
Mohl bych se smočit, než vyrazím?
Jo, jistě. Na zahradě je hadice.
Děkuju.
Mohl bys mi přivézt barevný lahvičky?
-Lahvičky? -Jo, jako ty, cos mi jednou přivezl.
Vždyť už všechny máš.
Jo, ale ty, co jsou jako karamel. Pamatuješ?
Karamel, karamel...
Emilio, ten kluk je pořád tady.
Chce se venku osprchovat hadicí.
Dobře.
-Kousek ho svezu. -Jo, to bude lepší.
Už to je, už to je.
Roso.
Už musím jet.
Ale on takhle nemůže nikam jet, podívej, jak vypadá ta ruka.
-Jo. -Ošetřím mu to a pak prostě půjde.
Jo, ať odejde pryč.
Tak ať to jde dobře.
-Ahoj. -Ahoj, tati.
Nashle.
Už to je.
Co děláš? Co děláš? Neznáš pravidla?
Do svýho pokoje a nedělej rámus.
-Vzpomeň si na ty flašky. -Jo.
Skoro už to je. Ale musíš si to vyléčit, dobře?
Vaše dcery se asi musely často těmi kaktusy venku popíchat.
Jo, ale když se to nezanítí, nic se neděje.
O tom ví hodně Melisa, že jo, mami?
Proč?
Protože Melisa si s těmi kaktusy pořád hraje a jednou...
Iris. Běž se podívat, co se děje.
Tohle bude trochu pálit.
Promiň, hned se vrátím.
Meliso, nech toho.
Iris...
Iris!
Pojď sem.
Dalio.
Ahoj.
Chceš vidět moje obrázky?
Jasně.
Hned do domu.
Tohle jsou blesky. Kreslila jsem je, aby se Margarita nebála
a aby viděla, že jsou to jen čáry.
Tohle jsou květy kaktusu, co se otvírají jen v noci.
Tohle je Margarita. Tohle je strom na dvoře.
Takhle od mýho narození vyrostl. Tohle je Margarita.
Dělala jsem to vodovkami, dala jsem tam moc vody
a takhle to zhrublo, sáhni si.
Otec... a Lis. Ale víc se mi líbí tenhle.
Kdo je Lis?
Naše starší sestra. Loni zemřela.
Můžu?
Kolik jí bylo?
O dva roky víc než Iris.
MARGARITA - DVOJČATA, ŽIJÍ V IZOLACI
UČITELKA MILA
Musím jít.
Ten kluk se mi nelíbí.
Kam jdeš?
Proč jsi sem přišel? Proč jsi přišel?
Kam s tím jdeš? Dej mi to. Kam s tím jdeš?
-Kdo jsi? -A ty?
Počkej!
Do hajzlu!
A teď co? Co uděláme?
Co teď uděláme? Co uděláme?
-Co uděláme? -Ticho. Uklidni se.
Ale co budeme dělat? Měl tam všechno.
-Promyslíme to. -Co uděláme? Co uděláme?
Promyslíme to.
To ti to nedošlo? Měl všechna jména, má je všechna.
-Má všechno. -Ticho. Ticho.
Má to všechno. A nevím proč.
Proč přišel? Proč?
Dostaneme se z toho. Jen klid, klid.
A kdybys nepřišel, co by se stalo?
Víš, že mi ukradl obrázek Lis?
-Máma byla dole s Margaritou. -Jo, je to zloděj.
Ale proč nás podvedl?
Kdyby nám tak ublížil...
Tak dost! Nestačí ti, co nám udělal? Přines mi kýbl.
Můžu ti něco říct?
Jistě.
Řekla jsem mu, jestli s ním můžu jít.
Ale lekla jsem se a odešla jsem.
Lidi někdy nejsou tím, kým se zdají být.
Ale byli jsme na něj hodní.
Dali jsme mu najíst, ošetřilas ho...
Jo, jo. Je to škoda, ale...
Člověk nesmí nikomu věřit, tak to je.
Já věděla, že je zlý.
Čemu nerozumíš? Je nebezpečný.
Zavři okno, prosím.
Odveď ho z mýho pokoje, zavolej policii a ať jde do vězení.
Ničemu nerozumíš. Nevidělas ho? Nevidělas, jak na tom je?
To on zavolá policii, a ve vězení skončím já.
Ale vždyť jsi chtěl jen chránit mámu. Řekni jim pravdu.
Jakou pravdu? Jakou pravdu?
Vodu.
Kdo jsi?
Kdo ještě ví, že jsi tu?
Vodu.
-Vodu. -Odpověz mi.
Nikdo.
Vodu.
Nemůže jít pryč.
KRÁDEŽ DVOJČAT
POLICIE VYŠETŘUJE ZMIZENÍ DVOU HOLČIČEK Z PORODNICE
POLICIE MLČÍ
O OBCHODU S DĚTMI NA MALLORCE
ZMIZENÍ NĚKOLIKAMĚSÍČNÍ HOLČIČKY V ELCHE
BRATR HOLČIČKY, CO ZMIZELA PŘED 18 LETY,
BOJUJE PROTI UZAVŘENÍ PŘÍPADU
Jsou moc uzrálé. Jsou moc uzrálé.
Jestli přijde babička, výprask tě nemine...
Dobře. Dobře. A tebe... Máte rády svého otce?
-Jo. -Hodně moc?
-Hodně, hodně? -Jo, jo.
Koho vezmu na koníčka? Koho, koho?
Tati, mě taky!
Až sem jsem dojel. Až sem. A ty půjdeš sem. Víc později.
-Ta lednice pořád teče. -Jo. Dneska mi dorazí transformátor.
Uvidíme se později, dobře?
Všechno bude dobrý.
Ahoj.
Mami, můžu zavolat Mile?
Jasně, kdykoliv budeš chtít.
Ale nevím, jestli se to hodí, když má teď volno.
Řekla mi, že jí můžu zavolat kdykoliv.
Proč jí chceš volat? Chceš něco vědět nebo... se zeptat, jak se má?
Nevím, ráda bych jí zavolala...
a mluvila s ní.
Děláš si starosti, zlato?
Víš, že se mnou můžeš mluvit, kdykoliv chceš, že jo?
Že na tomhle světě nebude nikdo,
kdo by tě miloval a rozuměl ti víc než tvoje rodina. Víš to, ne?
Vyléčím ho a bude moct odejít.
Pamatuješ si, jak jsem se tě jako malé ptala,
kdo tě na tomhle světě miluje nejvíc?
-Pamatuješ si, cos říkala? -Žába.
Žába.
Tati! Tati!
Tati, počkej, nastoupíme!
Tati! Tati! Přidej!
Letíme! Jedeme! Jedem!
Rychleji, tati! Rychleji!
-Rychleji! -Letíme!
Letíme! Letíme!
Rychleji, rychleji!
Rychleji, rychleji, tati!
Ještě.
-Ještě chvilku, tati. -Ještě. Ještě chvilku.
-No tak. -Tati, uděláme zítra velký kolečko?
Jak to, že lodě ve vodě plavou?
Protože jsou dutý.
-A my taky plaveme? -Jistě.
Proč?
Protože jste plný vzduchu, jako balónek.
A když jsme jako balónek, můžeme i lítat?
Mohly bysme zaletět za Lis.
Jasně.
Běž si vzít pyžamo.
-A ty koukej vylézt. -Ještě chvilku.
Ty jsi bratr Lis?
Jo.
Moji rodiče nejsou její rodiče?
Ne.
Chci, aby to moje máma věděla.
Pomoz mi.
A já?
Pomoz mi, prosím.
Mami. Mami, tati.
-Co se děje? -Nevím. Rafa.
Běž spát, hned tam jdu.
Pusťte mě odsud, prosím.
Líbilo by se mi mít kluka.
Emiliovi taky.
Neříká to, ale vím, že by se mu to líbilo.
Vzpomínám si, že když Emilio přinesl dvojčata domů,
v každé ruce jedno miminko, myslela jsem si, že to jsou kluci.
Je moc dobrý táta, vždycky mi pomáhal.
Se dvěma miminky najednou a třemi malými děvčaty to bylo těžký.
Hodně úsilí, obětí.
Ale na světě není nic lepšího.
Neměl jsi sem jezdit.
Bylo nám tu dobře.
-Jsi smutná? -Ne.
-Máš strach? -Strach z čeho?
Nevím.
Nevím, co mi je. Ale nelíbí se mi, že je tam Rafa v pokoji sám.
Je mi ho líto.
Vím, že nás podvedl, že ublížil mámě, ale...
Vidělas ho? Viděla jsem tě jít dovnitř.
Iris, je v pořádku.
Když žába zpívat začala,
přišla moucha a řekla jí, aby zpívat přestala.
Moucha žábě, co pod vodou seděla a zpívala.
Když moucha zpívat začala,
přišel pavouk a řekl jí, aby zpívat přestala.
Pavouk mouše, moucha žábě, co pod vodou...
Když Lila a Dalia zpívat přestaly... do postele pospíchat musely.
Tak spát.
Iris, ty nejíš?
Bolí mě žaludek.
A v té zemi jen Noe věděl, že nastane potopa.
Varovali ho a řekli mu
"Noe, chceš-li zachránit sebe a svou rodinu,
musíš postavit obrovskou archu." A tak Noe začal stavět.
A stavěl ji roky a roky. Až jednoho dne přišly deště.
"Utíkejte, utíkejte," varoval svou rodinu, svoje děti.
Iris.
Iris. Iris, otevři.
Iris.
Emilio.
Iris!
Bože! Cos to udělala? Vylez z toho auta!
Vylez z toho auta! Nastup si!
Iris!
Kde je?
-Kde je? -Jak tě napadlo jet pro Milu?
-Kde je? -Odešel!
Nemohl odejít, byl svázaný! Kde je?
Byl tu a umíral!
-Do pokoje! -To stačí!
Odešel! Viděla jsem ho.
Navečeřel se s námi a pak nás okradl.
Když jsem se vracel domů, potkal jsem ho na cestě.
Viděl jsem, jak praštil Rosu a... zareagoval jsem špatně.
Nemůžu uvěřit, že se něco takového stalo tady. Tady se nikdy nic neděje.
Jo. Ale možná máš pravdu a neměli bysme být tak důvěřiví.
Bylo to několik příšerných dní.
Děvčata jsou z toho pochopitelně hrozně nervózní.
PÝCHA A PŘEDSUDEK
Meliso! Pospěš si, jedeme.
-Těsnění nemáte? -Jestli tam není, tak ne.
Tohle je transformátor napětí od 125 do 220?
Ano.
POŠTA
Ahoj. Jak se máš, zlato?
-Ahoj, Milo. -Jak se máš, děvče? Ahoj, Roso.
-Jak se máš? -Moc dobře a ty?
Skvěle.
-A copak je tohle? To je krása. -Líbí se ti to?
-Dáš si víno? -Moc se mi to líbí.
Ano, prosím. Tady to voní. Jak se máš, Emilio?
Hotovo, už to mám.
Dobré odpoledne.
PODLE KNIHY PAULA PENA "DŮM MEZI KAKTUSY"
České titulky Blanka Medková Iyuno 2023