Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Imam banane, jabuke...
Mala, hoćeš cvet?
Sad im je sezona.
Narandže...
Dobro. -I jabuke.
Hvala.
Tata, vidi šta sam dobila.
Dobila si to? -Da.
Baš fina žena. -Bila je veoma ljubazna.
Jednog dana sve sestre mogu doći.
Jednog dana.
Čudno da se nisu vratili.
Iris, idem da ih potražim.
Da mi večeramo? -Da, slobodno.
Lis!
Lis! Šta je bilo?
Lis!
Sklonite se!
Idite u sobu!
Lis!
Pažljivo!
Pazi!
Trebalo je da je odvedemo u bolnicu.
Mogli smo. -Drži se, Lis!
Drži se!
Šta je Lis?
Ne znam.
KUĆA MEÐU KAKTUSIMA
Lila, Dalija, vi ste na redu. -Čekaj.
Pokazaćemo im.
Hajde!
Lila je gore, Dalija dole.
Kako si znala?
Videla si moje pegice. -Ne.
Nego kako?
Imam moći. -Lažeš!
Ja sam Margarita!
Gde je bila? -U kupatilu.
Ne možeš ovako biti Margarita.
Magične narukvice nikad se ne skidaju, dobro?
Niste iste, svaka je od vas jedinstvena.
Hajde, idite na doručak.
Plešeš s jedinom lepom devojkom u sobi.
Najlepše je stvorenje
koje sam ikad videla.
Kad Darsi dođe do vrata...
Jeste li na najboljem delu? -Kom?
Kad Lidija ode. -To nije najbolji deo.
Jeste, jer uvek plačeš.
Ne, plačem na kraju.
Sad si Darsi.
Sad si Elizabet.
Sad si salata. -Iris, Melisa!
Dođite na doručak.
Imam smenu do osam.
Da vidimo kako će danas proći.
Juče sam natankovao 4-5 auta, nijedan kamion.
Šta će se dogoditi?
Mislim da se neće zatvoriti.
Pitaću u garaži.
Ili u gradu.
Nećemo biti gladni. Imamo zemlju.
Imate posebnu nastavu. -Daj mi knjigu.
Imate predstavu. Znaš li to ili ne znaš?
Prestani! -Ne.
Mogu li ja?
Tako.
Ne. -Daj meni! -Ne.
Lila! -Daj meni!
Prestani! -Lila!
Ko je danas Margarita?
Dalija! -Hajde!
Lila! -Tvoj je red. -Pusti me.
Rosa? -Ne, ti si na redu. -Idemo.
Ti si na redu.
Mila!
Idemo. Devojke, hajde!
U sobu. Idemo.
Hajde!
Kad ćemo svi biti zajedno? -Jednom.
Može poljubac?
Ćao.
Ovo vam je domaći za preko leta.
Ako vam nešto nije jasno, pitajte mamu ili tatu.
Hoću da dođete i preko leta.
Melisa, leto je za zabavu i druge stvari.
Možeš s tatom na benzinsku pumpu da me pozoveš.
Za koga je ovo? -Za sve.
Isprobajte ih i odaberite ono što vam odgovara.
Nisu zatvorili radnju? -Ne. -Ne?
Počinje predstava "Vojnik i mlada dama".
Vojniče, vojniče, odakle dolaziš?
Iz rata, mlada damo. Šta tražite?
Jesi li video mog muža u ratu?
Ne sećam se. Opiši mi ga.
Treba da otvorite školu. -Da, samo mi još to treba.
Neki bi mogli reći da je to divljaštvo ili varvarstvo,
ali pravi divljaci i varvari su u gradu.
Nisam znala da su već tako velike.
Znam da im je ovde dobro, Rosa, ali jednom će morati da odu
i upoznaju druge ljude, steknu nova iskustva.
Da, doći će i to vreme.
Sve u svoje vreme.
Sudeći po opisu, tvoj muž je mrtav. -Ne!
Ubijen je u Valensiji, u kući porodice Ðenoveze.
Hoćeš mi isplesti pletenice?
Muškarac i žena imali su dvostruki zadatak.
Prva je bila da ispune Zemlju životom.
S puno dečaka i devojčica.
Tako je, s puno dečaka i devojčica.
A drugi zadatak bio je da ukrote zemlju,
brinu se za nju i obrađuju je.
Morali su sve da ostave i zajedno se posvete tom zadatku.
Tako su stvorili novi svet.
Sutra imamo čarobni pasulj. -Da.
Vaša sestra ga je obožavala.
Možemo li napraviti ogrlicu od cveća za Lis?
Naravno. Biće baš srećna.
Može li i dalje biti srećna? -Da, dušo!
Gotovo?
Gotovo.
Premorena sam.
Nemoj mene.
Unutra.
Ne mene!
Ne! Prestani!
Dalija!
Lila! -Šta je bilo?
Idi u kuću.
Dođi, Melisa!
Mama, neko je tamo. -Da. Zatvori Lilu u kuću.
Zašto? -Vidi mi ogrebotinu.
Zdravo! -Zdravo.
Možete li mi pomoći?
Šta treba?
Malo sam se izgubio.
Smem li?
Da.
Ćao. -Ćao.
Pokušavam da dođem do Firgasa.
Danima hodam, ali izgubio sam se.
Ovo nije pravi put.
Ne? -Ne.
Izvinite.
Ćao. -Ćao.
Mi smo ovde.
Otprilike. Zar ne?
Da, otprilike smo ovde.
A Firgas je ovde.
Da. Ali ne možete ovuda jer je put u prekidu.
Prekidu?
Da, morali biste po okolnim stazama sve do klanca,
a to bi Vam uzelo puno vremena.
U redu. Hvala. -Nema na čemu.
Mogu li dobiti vode?
Naravno. -Hvala. -Dođite.
Donesi mu peškir.
To sam ja napravila.
Baš je lepo!
Hvala.
Iris.
Ja sam Rafa.
A vi? -Ovo je Margarita. Ja sam Melisa.
Drago mi je.
Uhvatiće Vas noć. -Da.
Hvala vam. -Nema na čemu.
Do viđenja.
Tata. -Ćao.
Tata!
Ko si ti? -To je Rafa.
Izgubio sam se i Vaša žena mi je pomogla.
Dala mi je vode. -Jeste li gladni?
Može li ostati na večeri? -Pusti da ostane.
Neka ostane. -Molimo te.
Želite da ostane? -Da. -Molim te.
Dobro. Uđi. -Hvala.
Hajde. -Uđi.
Znam da ti se sviđa.
Jesi li se naigrala?
Videla sam guštera. -Guštera? Stvarno?
Da. -Uvek je isti.
Onaj od prekjuče? -Verovatno.
Drukčiji su. -Sigurno nije bio isti.
Hoćemo li sutra tražiti grančice? -Može.
Ovo je stara karta.
Ovde su ucrtane staze, ali to su kozje staze.
Ovuda se ne može. Tu je litica. -Ali...
Ne, nikako. -Staze...
Ja bih išao ovuda okolo,
do proplanka koji ide uz padinu.
Ali onda moram skroz nazad. -Da. Ovuda se ne može proći.
Pivo?
Može. Hvala.
To si ti.
Imaš ogrebotinu.
Boli li te? -Dobila sam je u vrtu.
Margarita!
Dođi da pomogneš.
Tanjiri.
Treba nam još tanjira. -Evo.
Hvala.
Gde je kupatilo? -Prva vrata levo.
Mama ti je napravila sendvič jer je onaj čovek još ovde.
Ideš li?
Bilo je baš fino. -Uvek je bolje podeliti hleb.
Hoćeš da probaš moje krofne? -Ne.
Zašto? -Jer su grozne.
Nisu. Mama i tata ih vole.
Kad su sveže. -Malo su tvrde.
Ali to je tvoj recept, mama. -Tvoje ispadnu tvrde.
Dobro, probaću ih.
Hajde, probaj ih.
Jesu li dobre?
Čime se baviš? Studiraš?
Na drugoj sam godini.
Ja ću biti vajarka. Mila mi je rekla.
Video sam tvoje radove ispred. Dobri su.
Treba da imaš izložbu. -Jednog dana i hoće.
Imaš prijatelje u Firgasu?
Iz Madrida su, ali sad žive ovde.
Možemo te odvesti do proplanka. -Da, s kozom.
Objasnite mu.
Jednom smo išle do proplanka i naletele na kozu.
Uhvatili smo je. Odnosno, pratila nas je.
Jer si joj dala jabuku. -Već nas je pratila.
Dala sam joj na pola puta.
I onda sam je stavila u Irisinu sobu.
Životinje moraju biti napolju. Hajde, devojke, na spavanje.
Još malo. -Ne, svi u krevet.
Hoćeš li malo hrane za sutra?- Ne treba.
Srećan put, Rafa. Ćao. -Ćao.
Pozdravite ga. -Ćao, Rafa.
Pođi sa mnom.
Hvala. -Nema na čemu.
Srećno!
Ovuda.
Imate divnu porodicu. -Da.
Lepo je što možete ovde da gajite decu.
Da. Pomaže nam i učiteljica iz grada.
Isplati se.
Ima i dobrih i loših strana.
Verujem.
Ovo ti mogu ponuditi.
Nije krevet, ali bar nećeš spavati na otvorenom.
Kreni rano. Sunce ovde brzo priprži.
Hvala. -Srećno!
Šta radiš ovde?
Donela sam ti ovo.
Izgledaš kao Darsi. Podsećaš me na njega.
Hvala.
Sutra odlaziš?
Želim s tobom.
Gospođo!
Dobro jutro.
Mogu li se malo osvežiti hladnom vodom pre polaska?
Naravno. U bašti imaš crevo.
Hvala.
Donećeš mi flaše u boji?
Flaše? -One što si mi doneo onaj put.
Već imaš svakakvih.
Ali one u boji karamele. Sećaš se?
Karamela...
Emilio, još nije otišao.
Želi da se istušira.
Pa...
Odvešću ga. -Dobro.
Evo, gotovo.
Rosa!
Rosa?
Žurim.
Ali ne može ovakav. Vidi mu ruku.
Da.
Daj da ga zbrinem, pa ide. -Da, mora otići.
Pa...
Srećno!
Ćao.
Ćao, tata. -Ćao.
Evo.
Šta radiš?
Zar ne znaš pravila?
Idi u sobu i budi tiha.
Ne zaboravi flaše! -Neću.
Još malo.
Ali moraš to tretirati.
Vaše kćerke će se sigurno ubosti na kaktuse.
Da.
Ako se ne inficira, bićeš dobro.
Melisa to dobro zna, zar ne, mama?
Zašto?
Ona se uvek igra kaktusima i jednom...
Iris, idi vidi šta se događa.
Ovo će malo boleti.
Odmah se vraćam.
Melisa, prestani!
Iris!
Dolazi ovamo!
Dalija!
Ćao.
Hoćeš da vidiš moje crteže?
Naravno.
Odmah kući!
Ovo su munje.
Nacrtala sam ih da Margarita ne bude tužna
i da vidi da su to samo linije.
Ovo su kaktusi koji cvetaju samo noću.
Ovo je Margarita.
Ovo je drvo u dvorištu. Toliko je visoko od mog rođenja.
Ovde sam Margaritu naslikala akvarelom.
Bilo je vrlo zahtevno. Pogledaj.
Tata...
I Lis.
Ova mi se više sviđa.
Ko je Lis?
Naša starija sestra.
Umrla je lani.
Smem li?
Koliko je imala godina?
Dve godine više od Iris.
MARGARITA - BLIZNAKINJE
Moram da idem.
Ne sviđa mi se taj momak.
Kuda ćeš?
Zašto si došao ovamo?
Kuda ćeš s tim? Daj mi to.
Ko si ti? -A Vi?
Čekaj!
Sranje!
Sranje...
Šta sad?
Šta ćemo sad?
Šta da radimo?
Smiri se. -Šta ćemo sad?
Sve je imao. -Da razmislimo. -Šta ćemo?
Šta da radimo? -Moramo razmisliti.
Jesi li video?
Imao je sva imena.
Tiše. -Sve je imao.
Ne znam zašto.
Zašto je došao?
Izvući ćemo se iz ovog.
Šta bi bilo da nisi došao?
Znaš li da je ukrao moj crtež Lis?
Mama je bila s Margaritom. -Da, lopov je.
Ali zašto nas je prevario?
Mogao je da nam naudi. -Dobro!
Ovo nije dovoljno? Donesi mi kantu.
Mogu li ti nešto reći?
Naravno.
Pitala sam ga mogu li poći s njim.
Ali uplašila sam se i otišla.
Ljudi ponekad nisu onakvi kakvim se čine.
Ali bili smo ljubazni prema njemu.
Nahranili smo ga.
Previla si mu... -Da, naravno, ali...
Ne možeš nikome verovati. To je tako.
Znala sam da je loš.
Šta ti nije jasno? Opasan je.
Zatvori prozor, molim te.
Miči ga iz moje sobe. Zovi policiju.
Ne razumeš. Zar ne vidiš u kakvom je stanju?
On će zvati policiju pa ću ja završiti u zatvoru.
Samo si hteo da zaštitiš mamu. Reci im istinu.
Istinu? Koju istinu?!
Koju istinu?
Vode.
Ko si ti?
Ko još zna da si tu?
Vode.
Vode. -Odgovori mi.
Niko.
Vode.
Ne može da ode.
OTETE BLIZNAKINJE
POLICIJA ĆUTI O TRGOVINI DECOM NA MAJORCI
U ELČEU NESTALA DEVOJČICA
BRAT SE BORI DA NE ZATVORE SLUČAJ BEBE NESTALE PRE 18 GODINA
...baš su zrele.
Baka će te istući, ako dođe!
Dobro, dobro. I ti!
Volite li tatu? -Da. -Puno? -Da.
Hoćeš da te nosim?
Hajde i mene, tata!
Evo nas.
Dođi ovamo. Posle ćemo nastaviti.
Frižider i dalje curi.
Da? Danas stiže transformator.
Vidimo se posle, važi?
Biće sve u redu.
Ćao.
Mama, mogu li pozvati Milu?
Naravno, kad god želiš.
Ali ne znam je li baš zgodno sad kad je na godišnjem.
Rekla je da je mogu zvati bilo kad.
Zašto želiš da je zoveš? Da nešto saznaš
ili da je pitaš kako je?
Ne znam. Volela bih da je pozovem
i porazgovaram s njom.
Zabrinuta si?
Znaš da uvek možeš da razgovaraš sa mnom.
Niko na svetu ne voli te i ne razume
i ne štiti više nego tvoja porodica. Znaš?
Čim se oporavi, odlazi.
Sećaš li se kad si bila mala i kad sam te pitala
ko te voli najviše na svetu? Sećaš li se šta si rekla?
Žaba. -Tačno.
Tata!
Stani, tata, da uđemo!
Tata!
Brže!
Tata!
Brže! -Letimo!
Tata!
Brže! Brže!
Još malo, tata! -Još!
Još malo!
Hajde! -Možemo li se sutra duže voziti?
Zašto brodovi plutaju?
Jer su šuplji.
Plutamo li i mi? -Naravno.
Zašto?
Jer smo puni vazduha, kao balon.
Ako smo poput balona, onda možemo i da letimo?
Možemo da posetimo Lis.
Naravno.
Idi obuci pidžamu.
A ti izlazi. -Još malo.
Jesi li ti Lisin brat?
Da.
Moji roditelji nisu njeni roditelji?
Ne.
Želim da moja majka sazna.
Pomozi mi.
A ja?
Pomozi mi. Molim te.
Mama?
Mama, tata?
Šta je bilo? -Ne znam. Rafa.
Idi u krevet, odmah ću doći.
Pustite me, molim vas.
Volela bih da imam sina.
I Emilio. Iako to ne priča, znam da bi voleo da ga ima.
Sećam se kad su bliznakinje stigle.
Emilio je u svakoj ruci držao jednu.
Mislili smo da su dečaci.
Dobar je otac. Oduvek mi je pomagao.
S dve male bebe
i tri devojčice, sve je bilo komplikovano.
Zahtevalo je puno truda i žrtve.
Ali nema ništa bolje na svetu.
Nisi smeo da dođeš.
Bilo nam je dobro.
Tužna si? -Nisam.
Bojiš se? -Čega?
Ne znam.
Ne znam šta mi je,
ali ne sviđa mi se što je Rafa ovde,
u sobi, sâm. Žao mi ga je.
Znam da nas je prevario i udario majku,
ali...
Jesi li ga videla?
Iris, dobro mu je.
Kad je žaba počela da hrče,
muva je došla da joj kaže da bude tiha.
Muva je otišla do žabe
koja je sedela i pevala pod vodom.
Kad je muva počela da peva,
pauk je došao i rekao joj da bude tiha.
Pauk je otišao do muve, a muva do žabe...
Kad su Lila i Dalija prestale da pevaju,
morale su u krevet.
Hajde, idite u krevet.
Iris, zašto ne jedeš?
Boli me stomak.
Samo je Noje znao da će biti velikog potopa.
Upozorili su ga:
"Noje, ako želiš da spasiš sebe i svoju porodicu,
moraćeš da sagradiš veliku arku.
I tako je počeo da pravi arku.
Godinama ju je gradio.
I jednog dana došle su kiše.
"Brzo, brzo", otišao je da upozori svoju porodicu,
sinove i kćeri.
Iris!
Iris, otvori!
Iris!
Emilio!
Iris!
O, Bože!
Šta si uradila? Izlazi iz auta!
Izlazi!
Upadaj!
Iris!
Gde je on? -Kako si mogla da tražiš Milu?
Gde je?! -Otišao je!
Nije mogao da ode kad je bio vezan! Gde je?
Gde je? Bio je ovde, umirao je.
Ne! -Idi u svoju sobu! -Dosta!
Otišao je. Videla sam ga.
Večerao je s nama
i onda nas je opljačkao.
Kad sam se vratio, zatekao sam ga na stazi.
Video sam kako je udario Rosu.
Loše sam reagovao.
Ne mogu da verujem da se to ovde dogodilo.
Ovde se nikad ništa ne događa. -Ne.
Ali možda si u pravu. Ne treba toliko verovati ljudima.
Ovi dani su bili užasni. -Da.
Devojke su vrlo uznemirene.
Mila, hvala ti na svemu.
Ispratiću te.
Odmorite se i pazite na devojke.
Ako šta treba, samo recite.
Dođi, Melisa, idemo.
Nemate zaptivke? -Ne.
Ovo je transformator sa 125 na 220? -Da.
POŠTA
Evo ga.
Tako.
Ćao. -Mila!
Kako si, draga moja? Predivna si!
Ćao, Mila! -Kako si? Ćao, Rosa!
Kako si? -Odlično. Ti?
Šta je ovo? Predivno je! -Sviđa ti se?
Jesi li za malo vina? -Može. -Vidi ovo.
Odlično miriše. Kako si, Emilio? -Dobro.
Pročitala sam knjigu.
Je li ti se svidela? -Da, jeste.
Kobasica? -Može.
Hoćeš malo mesa?
Sigurno?
Dobar dan.
MEDIATRANSLATIONS