Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Stai puţin...
Unde sunt?
Am plâns!
Nu am un telefon aici?
"Eloise Leroy, 4 bis, Place de la Chapelle".
Eloise Leroy... Nu aşa mă cheamă.
Mă cheamă...
Fir-ar, cum mă cheamă?
Vă putem ajuta?
Nu, mulţumesc.
Dobitocule!
Măcar îmi aduc aminte de dobitoci.
- Bună ! Toate bune ? - Da.
Pisica ta miorlăie. Cred că îi e foame.
Serios? Probabil pentru că m-am întors târziu.
- Nu-i nimic. La revedere ! - Pa !
Mama !
Dragă !
Stai aşa...
Termină !
Bună, pisoi !
Salut !
E cineva aici ?
Bine...
Fata e singură.
Parola: Eloise Leroy.
Bine...
"Leroy, Eloise."
Fir-ar!
Data naşterii.
Nu intra în panică.
Mergi la doctor, găseşte telefonul, caută martori, parola de la laptop.
Ai o zi plină, scumpo!
La culcare!
Dacă dorm, o să-mi amintesc tot.
Nu?
CĂLĂTORIA LUI ELOISE
Fir-ar...
- Alo? - E Olivia.
Ce faci? Ai întârziat două ore.
Nu mă simt prea bine...
Eşti bolnavă?
Puţin, da.
Atunci, trebuie să anunţi! Ştii foarte bine.
Nu mai ai baterie la mobil? Bine că ai şi telefon fix.
Parcă ai fi în secolul 20. Mâine vii?
Da. Unde?
Da, sigur.
Adu scutire medicală pentru Fred.
Fred?
Da, sigur că da.
Dar...
- Ne vedem mâine ! - Pa.
Fir-ar să fie!
Unde îşi ţine fluturaşii de salariu?
Ce naiba? Ce-i cu rochia asta?
Cine sunt?
Cine naiba sunt?
O reţetă!
Îmi trebuie o scutire medicală.
Nu-i aşa, pisoi?
Unde Dumnezeu lucrez?
Poate că lucrez la bancă.
Doar n-oi fi jandarm!
Nu.
Ce mai e de data asta, dră Leroy?
Nu e uşor de explicat.
E ca data trecută? Senzaţia de sufocare?
Nu.
Atunci, ce? Vă doare gâtul? Spatele?
- V-a înţepenit ceafa? - Nu.
- Ca de obicei, nu aveţi nimic. - Ca de obicei?
Şase concedii medicale în şase luni e un obicei, dră Leroy.
Da...
Ce să trec de data asta?
Oboseală, greaţă, ameţeli... au mai fost.
Amnezie.
Asta am mai încercat?
Îmi pare rău, dar nu voi scrie amnezie.
- Amnezia e treabă serioasă. - Vorbesc serios. Dle doctor...
N-o să mă credeţi, dar mi-am pierdut memoria.
Nu îmi amintesc nimic.
Dră Leroy, ştiţi ce spune sora mea?
- Dacă încalci limitele, te muşcă. - Jur că spun adevărul.
Nu-mi aduc aminte unde lucrez.
Nu-mi aminteam nici unde stau.
Spuneţi-mi, vă rog, unde lucrez?
Vindeţi cărţi la Gibert.
Vând cărţi la Gibert. Bine.
Am uitat totul despre mine.
Restul pare să fie în ordine.
Adică ştiu cine e Vanessa Paradis,
dar nu ştiu dacă am fraţi sau surori.
Nu ştiu dacă sunt hetero sau bi,
dar ştiu că Veuve Cliquot e o marcă de şampanie.
15 zile de concediu medical.
Trebuie să găsesc o soluţie...
În niciun caz!
Vă dau o zi de concediu şi vă trimit la analize.
Simptome de amnezie retrogradă.
- Ce înseamnă? - Ce pretindeţi că aveţi.
Nu vă amintiţi informaţii personale sau lucruri de dinaintea amneziei.
Ar putea fi Alzheimer sau o tumoare?
Orice e posibil.
Problema amnezicilor e că, dacă lumea află,
cercul social se distanţează.
Amnezicii se izolează şi îşi pierd locul de muncă.
Fără sprijin din partea familiei,
adesea ajung pe străzi.
Sau chiar internaţi la psihiatrie.
Hai, dră Leroy, la treabă!
1 - ori sunt o mare leneşă
2 - ori sunt ipohondră.
3 - Lucrez la Gibert.
Cred că sunt o leneşă care lucrează la Gibert.
Am reinstalat totul. E ca nou.
Dar nu-i mai daţi bere calculatorului. Nu-i face bine.
Am găsit resturi de kebab, negresă şi pâine.
Asta înţeleg. Dar bere, nu!
M-am învăţat minte.
Aveţi trei luni garanţie.
- Mulţumesc. La revedere! - La revedere!
Vă pot ajuta?
Să mă ajutaţi... De fapt, vreau o informaţie.
Vă stau la dispoziţie.
Ieri stăteam pe o bancă.
Mi s-a furat telefonul.
Da...
Mă întrebam dacă aţi văzut cine l-a luat, sau ceva neobişnuit.
- Ieri? - Da.
Nu.
Nu eram aici.
Doar am închis.
Colegul meu era aici.
A plecat.
În Nepal.
În vacanţa de vară.
Puteţi să-l întrebaţi, totuşi?
Da, când se întoarce.
Fiindcă...
Dacă vreţi...
Lăsaţi-mi numărul dvs şi, când vine...
- Mi s-a furat telefonul. - Dar încă mai aveţi numărul.
Nu poţi fura un număr.
Nu-i aşa?
- Nu. - Dar îl puteţi schimba.
Mergeţi la operator cu numărul şi vă dă altă cartelă.
Puteţi cumpăra alt telefon.
Aveţi dreptate.
Dacă are backup, vă recuperaţi şi datele.
Aşa e.
Deci...
Care e numărul?
0-6...?
Mă întorc mai târziu. E mai înţelept.
E mai prietenos.
Aşa e. Rar mai vine lumea înapoi.
Întocmai.
Dacă mai treceţi, întrebaţi de Moby Dick.
Aşa mi se spune.
Moby Dick, bine.
La revedere.
Azi intraţi pe aici?
Mi-am pierdut serviciul L-a văzut cineva?
Alo?
Da, sunt Eloise Leroy.
Aţi uitat cartela?
Da.
Nu, păstrează-te pentru diseară, la tine.
Diseară?
La 8 e bine?
- Sigur. - Bine.
Nu ieşi?
Ba da.
Ne vedem diseară!
Sigur!
Cel mai lung preludiu din lume!
- O oră a stat acolo! - O oră?
- Da! - Te-ai dat cu miere la păsărică?
O fi crezut că sunt clătite!
- Te concentrezi pe clitoris. - E un lucru nemaipomenit!
Prea se bate monedă pe clitoris!
Presiunea... Nimeni nu şi-a pus problema până acum.
Bună, Elo!
Bună!
Dar e important.
Lasă-l la locul lui.
N-am nicio problemă cu clitorisul meu.
Dar m-am săturat!
Presa, bărbaţii, femeile, toţi sunt obsedaţi de el!
- Ai mărunt? - Nu.
Mi-e foame.
Elo, am uitat ce mi-ai spus. Ce eşti?
- Ce sunt? - Clitoris sau vagin?
Stai aşa...
Nu mai ţin minte.
Încerci destule!
Când va veni fericirea...
- Bună, Eloise. - Salut!
Eşti mai bine?
Da, mult mai bine. Mulţumesc... Sonia.
Cred că e cineva pe raionul tău.
Bine. Mă duc acum.
Fruntea sus!
Bună ziua!
M-am tot gândit la ce mi-aţi spus,
că Dragoste albastră e siropoasă...
N-am îndrăznit să vă spun, dar mi-a plăcut.
Dragoste albastră ...
N-am citit-o.
Sigur cu mine aţi vorbit?
Încă nu sunt senilă.
- Gata. - Am terminat.
Pe curând, scorpie!
Ţi-a mai cerut un roman de dragoste?
Aş vrea să te apuci de picking şi layout.
Da, layout...
Încearcă să termini azi, bine?
Îmi trebuie şi scutirea medicală.
L-ai văzut pe Fred?
Pun pariu că n-a spus nimic despre ieri.
- Nu. - Îi place de tine.
Poftiţi, doamnă.
Bună ziua.
Aveţi cumva Sete de Amélie Nothomb?
Prefer cartonată, nu broşată, dacă aveţi.
Îmi place mult Amélie Nothomb.
Cartonată...
Ia să vedem!
M-am uitat deja.
Ia să văd... Amélie Nothomb.
Îmi place mult.
Nu vreţi alt titlu de-ale ei?
No, Sete .
Poate e în altă parte.
Nu, mă tem că nu mai avem.
Dar nu aţi verificat în calculator.
Poate e în depozit.
Domnişoară...
- Da? - Nu îmi răspundeţi?
Doamna vrea Amélie Nothomb şi premiul Goncourt de luna trecută.
Sigur că da.
- Toate citiţi acelaşi lucru? - Da.
Mai schimbaţi! De exemplu, asta pare interesantă.
"Un fost alcoolic devine rabin."
Simbolismul e de mare efect!
De ce aţi citi Amélie Nothomb în loc de asta?
Zău aşa!
Eloise?
Ai păţit ceva?
Poţi să mă duci în altă parte, te rog?
Sonia, trebuie să mă crezi!
Nu ştiu ce înseamnă picking şi layout.
- Femeia aia blondă... - Olivia.
Poate. M-a pus să fac picking şi layout, ce-or fi ele...
Dar Olivia e N3. Şi Fred e RD.
Poftim?
Fred se ocupă de muzică, film şi literatură.
Olivia e asistenta lui.
Ce Dumnezeu...
Cred că am un coşmar.
Am plecat. Altă glumă proastă.
Ce? Sonia, ce glumă proastă?
Crede-mă, te rog!
- Crede-mă! - De ce îmi spui asta?
Fiindcă eşti aici.
Ai văzut că nu pricep nimic, că sunt complet aiurită.
Să nu spui nimănui! O să mă dea afară.
Puţin probabil. Niciodată nu vorbeşti cu mine.
Ce? Eu?
- Nici eu? - Nu.
Tind să te cred, fiindcă de obicei nu vorbeşti cu mine.
Serios? De ce? Ne-am certat?
Nu, dar amicii tăi sunt Chloé, Vincent, Olivia, Fred.
Cu ei vorbeşti.
Eu sunt invizibilă. Tu ai amnezie şi eu sunt invizibilă.
Ba nu.
E o iluzie.
- Mă vezi? - Da, sigur. Scuze. O iau razna.
Chloé şi Vincent cu ce se ocupă?
Sunt la raionul de muzică.
Ştiu totul despre tine după un an.
Nu am încredere în ei.
Tu cu cine stai?
Ori cu băiatul de 7 ani, ori mă uit la televizor.
Ai luat legătura cu familia ta?
N-am găsit nimic despre rude. Nu m-a sunat nimeni.
Poate sunt în străinătate.
N-am găsit documente acasă. Ştiu doar că m-am născut la Paris.
Am găsit puloverul cuiva şi un tricou roşu în dungi.
Şi telefonul?
Mi-am luat altul, dar e gol. Îmi trebuie parola de la laptop.
Şi Facebook?
M-am uitat. Nu am Facebook.
Nicio Eloise Leroy cu faţa mea.
Mă mir.
Nu m-am găsit.
Trebuie să ne întoarcem.
Ţi-ai pierdut telefonul,
ţi-ai uitat parola şi m-ai cunoscut pe mine, e o zi grozavă!
Nu s-a întors colegul tău?
Nu. E într-o excursie lungă. Îmi pare rău.
Am o teorie legată de parole.
Da?
Ţi-o spun.
Numele câinelui plus anul naşterii,
numele primului iubit şi anul primei partide de sex,
numele amantului şi anul naşterii soţului...
- Care e teoria? - Nu remarci nimic?
Nu e tocmai moral?
Nu. Nimănui nu-i pasă de asta.
"Eu, mie, al meu".
Parolele tind să fie centrate pe tine.
Dacă o uiţi,
uiţi de tine, într-un fel.
E un semn bun.
Îmi plac oamenii care uită parole.
Acum poţi introduce o parolă nouă.
Aşa, vei putea sincroniza noul telefon.
Gata?
Poftim. Ai totul aici.
- Mulţumesc mult! - Cu plăcere.
Spune-mi, ai vrea să vii cu mine la acvariu, să sărbătorim?
E deschis până târziu.
Acvariul?
Scuze, nu, am invitat un coleg din lift la cină...
De la serviciu...
Fred. Suntem colegi...
De data asta, dă-mi numărul tău.
Să-i spun colegului... Mă rog, să-ţi spun când se întoarce.
"Ultimul update: acum şase luni." Fir-ar să fie!
"Actualizare telefon, agenda, citeşte fişierele, verifică e mailul."
Scumpo, m-am gândit la tine toată ziua.
Stai aşa...
Eşti în blugi? Ce s-a întâmplat?
- Stai... - Aştepţi pe cineva?
Nu, e pentru noi, pentru seara asta.
Pentru cină.
Pentru noi? Nu luăm cina.
- Serios? - De ce am lua cina?
Peste două ore trebuie să fiu la North Europe Think Tank.
Aşa e...
Stai puţin, te rog.
Ce e North Europe Think Tank?
Poftim?
Ce e un "think tank"?
- Acum pui întrebări? - Da.
Unde e domnişoara docilă?
Stai puţin. Putem să bem ceva înainte?
Putem să mâncăm, să stăm de vorbă...
Două ore e timp destul.
De fapt, mă întrebam...
Ce anume e între noi?
Eloise, ce înseamnă asta?
Ce e între noi? Nu vorbim despre asta.
Ce avem noi e simplu, rapid şi lejer.
Deci nu suntem împreună?
Nu. Niciunul nu vrea asta. Nu ne caracterizează.
Lumânările...
Ne vezi tu având o relaţie oficială?
Bine, nu, dar... Putem lua cina şi neoficial.
Despre ce vrei să vorbim? Despre viitor?
Mi se umflă prostata doar când aud de asta.
Să vorbim despre viitor! Fir-ar, sunt impotent.
Stai aşa. Nu viitorul mă interesează.
Ci...
Aş vrea să trec...
Aş vrea să vorbim despre trecut.
Despre trecut?
Ce vrei să ştii?
De pildă, în ultima vreme...
Ţi se pare că mă port ciudat?
Nu în mod special.
Ţi se pare că sunt absentă?
Poţi elabora?
Ce părere ai avut despre ce ţi-am zis zilele trecute?
Poftim?
Despre viaţa mea...
Tipul de la podcast?
Am spus da. Îmi convine.
Nu îmi spui cine e?
Nu...
La momentul potrivit.
Atunci, între timp...
Nu putem să ne cunoaştem întâi?
Ce dracu', Eloise!
Mă enervezi!
Te porţi ciudat.
Eşti gravidă?
- Nu. - Fir-ar, eşti gravidă!
Nu, deloc.
Bine...
Nu merge bine în seara asta şi nu vreau aşa ceva.
Să ne abţinem.
Vreau să ne abţinem.
Lucrăm împreună, ne înţelegem...
- Nu rămâi la cină? - Nu.
Nu e o idee bună.
Pa, Elo!
Deci Facebook, iTunes, Outlook...
Una dintre ele trebuie să-mi spună ceva.
"Poze făcute de Chester."
Chester...
Cine e Chester?
De ce?
A fost acum un an şi jumătate.
Un an şi jumătate?
Nimic înainte de asta. De ce nu am emailuri mai vechi?
William: "Ne vedem curând, scumpo.
Ţi-am ascultat mesajul. Te sun imediat."
William Delfino, producător şi influencer.
William Delfino. Oare îl cunosc?
Pisoi, încetează!
TÂNĂRĂ NEIDENTIFICATĂ
Mulţumim pentru aşteptare. Nu aţi făcut un back-up în iCloud
şi, fiindcă ultimul update a fost acum şase luni,
nu putem recupera nimic.
Faceţi back-up mai des.
M-am săturat să tot spun asta!
Bine, dar în ultimele şase luni...
Nu e nimic în contul meu mai vechi de 18 luni.
Poate aţi făcut o resetare acum 18 luni.
Oamenii fac asta intenţionat
dacă vor, de exemplu,
să-şi şteargă trecutul, să înceapă o viaţă nouă...
E posibil.
Alo?
Ce defineşte generaţia Y? Comunitatea lor.
Valori împărtăşite pe reţele sociale, susţinerea unor cauze,
nevoia de recunoaştere, deci ce facem?
O orgie?
Chloé, încetează! Am spus Y, nu S-E-X.
Dacă generaţia Y vrea să-şi influenţeze amicii,
noi îi lăsăm.
Lansăm platforme unde să poată activa.
Dar nu îi luăm de proşti.
Pe mese, veţi găsi semne
pentru platformele din magazin.
Despachetaţi-le şi puneţi-le pe rafturi.
- Unde e Sonia? - Sonia?
Miercurea e ziua ei liberă de doi ani încoace.
Eşti bine?
Mi-am pierdut memoria.
Să anunţăm conducerea!
La treabă!
De când a făcut 40 de ani, Olivia vede viaţa cu alţi ochi.
Înainte, era: "Ibrahim în sus, Ibrahim în jos, m-a părăsit, m-a înşelat..."
O ador pe Olivia, dar ce naiba?
Şi eu sunt singură, dar asta îmi permite să...
Ţintesc mai sus!
- Ştii ce crede Fred despre Olivia? - Nu.
E sapiosexuală, dar nu clasistă. Îi place asta.
E democrată, ca Fred.
L-aş urma oriunde pentru ideile lui, dar nu m-aş culca cu el.
Complexul tău cultural te face să te culci cu tipi musculoşi
cu bicepşi în loc de creier, care te binedispun.
Din păcate pentru mine.
Eşti singura femeie cu care m-aş însura.
În afară de mama ta!
S-a întâmplat ceva, Elo?
Ne eviţi, glumeşti despre mama lui care tocmai a murit...
N-ai pus bani pentru coroană.
Suntem foarte supăraţi!
Stai aşa... Mama ta...
Când s-a întâmplat?
Mi-ai spus?
Erai acolo când am aflat.
Problema e că am uitat.
Vincent, jur!
Altfel, aş fi... Dar mi-a scăpat.
Ce-i cu tine? Revino-ţi!
Ce s-a întâmplat?
Nimic. Dar auzim întruna despre oameni care au murit.
Spânzuraţi?
Nu... Nu cred, îmi pare rău.
Îmi cer scuze.
A fost a treia tentativă.
Ai avut pe cineva alături?
Da, Pablo a venit special de la Rennes...
Chloé şi Yveck au venit şi ele.
A fost o ceremonie elegantă şi sobră. I-ar fi plăcut, nu?
Cu siguranţă!
Deci, Elo, ce-ai păţit?
Sunt la menopauză.
- Ce? - La pre-menopauză.
E foarte rar la vârsta mea, dar mie mi s-a întâmplat.
Aşa că...
Am probleme de sănătate, analize de făcut...
M-a derutat complet.
Aşa că... îmi pare rău.
Mai vii la Pin-Up sâmbătă, cu noi?
Vechea gaşcă, cu Olivia şi Fred,
să uităm de probleme.
Vin şi Chester şi William?
Cine?
Şi Sonia?
Aproape m-ai prins!
Bine, dră Leroy, am veşti foarte bune.
Nici urmă de tumoare, de Alzheimer sau de comoţie.
- Totul e perfect. - Atunci care e problema?
Practic, aveţi amnezie de identitate.
Amnezia a fost provocată, probabil, de o traumă emoţională paroxistică.
Unii o numesc amnezie de Hollywood.
- Amnezie de Hollywood? - Da.
Trebuie să aflaţi ce s-a întâmplat înainte de momentul de pe bancă,
când spuneţi că ţi s-a declanşat trauma.
E un gol total.
Nu aveţi niciun medicament care m-ar putea ajuta?
Aceasta e vestea proastă.
Medicina tradiţională nu vă poate ajuta.
Vă pot prescrie antidepresive şi şedinţe de terapie,
dar trebuie să aveţi încredere în dvs.
Amnezia de identitate e reversibilă.
Trebuie să găsiţi stimuli senzoriali.
Trăiţi, iubiţi, faceţi dragoste.
Întoarceţi-vă la bancă şi mai cercetaţi.
Se va produce un declic, într-un fel sau altul.
Stimuli senzoriali...
Hai, veniţi mai aproape! "Cine ce face"?
Grozav joc!
Vincent, spune tu!
Staţi aşa...
- Ea! - Foarte greu!
- E profesoară de istorie. - Sigur!
Care îşi revizuieşte lecţiile doar pentru a le face non-binare.
Ca garderoba!
Şi e supărată pe ministrul educaţiei şi pe societate.
- Sigur. - Pune piciorul în prag la hijab.
Votează cu extrema stângă ca tine, Fred.
- Dar mai puţin elegant. - Clar!
Şi face olărie.
- Eloise, hai! - Eu?
- Olivia e în formă. - Şi eu.
Da, dar Olivia e în formă maximă.
Nu mă recunoşti?
Ne-am distrat data trecută.
Chester?
Nu. Dar nu ne-am obosit să ne spunem numele.
Atunci, taci odată!
Are o problemă hormonală.
Resimt un gol afectiv, după ce m-a părăsit Ibrahim.
Şi vreau neapărat copii.
Copiii şi rutina... omoară pasiunea!
Exemplul părinţilor mei m-a lecuit!
-Cu timpul... - Mai sus.
Cu timpul, totul păleşte
M-am gândit la ce mi-ai spus data trecută.
Important e să fim doi.
E un act politic. Ai dreptate, Fred.
Nu mi-am dat seama iniţial.
Abia mai târziu.
Visez să-mi împart viaţa cu o femeie.
Tu? Aiurea, Don Juan.
Nu glumesc. Sunt foarte romantic, să ştii.
Nu gândesc doar cu scula.
- Sigur... - Cum să nu.
Dacă găsesc o femeie deosebită, sunt gata să mă aşez la casa mea.
Căsătorie, împrumut, copii...
- Da? - Sigur.
Hai, Elo! Fă-o pe Sonia.
Pofitm?
Sonia, haide!
Sonia! Sonia!
Hai, Eloise!
Fă-o pe Sonia după ce a văzut un film care i-a plăcut cu fiul ei.
- Da. - Te rog!
- Te rugăm! - Ne place cum imiţi!
Aşa, înţepată!
Nu ştiu...
Concentrează-te.
Nu mai ştii?
- Haide! - Bine.
A fost un film formidabil.
Personajele m-au mişcat profund.
Râzi mult, din gâtlej.
Vi-l recomand.
Mă duc să-l iau pe fiul meu de la şcoală.
Bucuria de a fi mamă...
La revedere!
- Mi-a plăcut! - Stai aşa...
Cum adică, "din gâtlej"? Ştiu doar "în gât".
Termină!
- Nu. - Aşa e cu Pablo!
E altă situaţie.
Se spune aşa?
Sonia? Sunt Eloise, de la Gibert.
Eloise, da.
Scuze că te sun la ora asta, dar nu am cu cine să vorbesc.
Nici nu ştii cât de prost mă simt!
Vrei să vin la tine?
Pot să vin eu.
Nu, vin eu.
De mult n-am mai ajutat un prieten disperat noaptea.
Fostul meu e aici. Are el grijă de Théo.
Te-am şi imitat. Mi-au spus că mi-a ieşit.
Serios?
Arată-mi.
Nu.
E în regulă, suport.
"Suport. A fost un film formidabil.
Actorii m-au emoţionat. Am râs.
Din gâtlej."
Nu mă imiţi bine.
N-am fost eu. A fost ea. O urăsc.
Cred că şi tu o urai. Spune, Sonia.
Nu, dar erai o copie unu la unu.
Râzi şi plângi odată cu ei.
Poate de-asta eram deprimată, mergeam des la doctor,
mă culcam cu diverşi...
Nu neapărat.
Poate îţi place.
Cu tipul pe care l-am văzut? Nu prea cred.
- Unde era acordeonul? - Ascuns în dulap, cu rochia.
- Nimic despre familia ta? - Nu.
Nimic în telefon?
Tata, mama, fratele, bunica?
Nimic.
L-am resetat acum 18 luni şi nimeni nu s-a îngrijorat.
Nimănui nu-i pasă dacă mor.
Aş putea să mă sinucid acum şi nu i-ar păsa nimănui.
E ciudat că n-ai găsit acte.
Nici ţie nu-ţi pasă.
Poate...
Poate la unul dintre iubiţii ei.
Pare că are destui.
- Ea... adică eu? - Da.
Fred vrea doar sex. Asta nu e o relaţie.
Chester e invizibil,
iar William e producător şi influencer de succes.
M-am culcat cu el accidental, m-am îndrăgostit şi fuge de mine.
E ridicol.
De Vincent îmi e milă.
Cred că eram ca el.
Îmi concentram toată energia încercând să fiu exact ca ei.
Fă aşa, nu aşa, asta e oribil, asta cum ni se pare?
Cuvintele lui preferate sunt "clar", "sigur"...
Aprobă orice.
Fred e radical şi toţi suntem de acord.
Emailuri între mine şi Vincent:
- "- Vii la protest cu noi? - Pentru ce?
O lege nasoală. Fred a spus să venim.
Ne vedem acolo!"
#veganism, #intersexualitate,
#antispeciesism, pro-Palestina, neoliberalism, fără gluten...
Le faci pe toate.
Şi eu susţin drepturile animalelor şi divizarea.
Fata e neutră. Până şi serviciul ei e neutru.
- Urăşti serviciul? - Nu.
Dar simt că sunt o fire creativă, nu doar o vânzătoare.
Dacă ai mei sunt morţi?
Vom vedea...
Tot ce am în comun cu fosta Eloise e Fred.
Sunt atrasă de el.
Cumva, mă atrage. Nu mă pot abţine.
Poate corpul tău îşi aminteşte că e bun la pat.
De ce era fostul tău la tine acasă?
Ne înţelegem bine.
Petrecem multe seri împreună.
Doarme pe canapea.
L-am cunoscut pe Julien când eram mici.
Ne iubim.
Asta e bine.
Sau nu.
Ce vin bun!
E al doilea lucru pe care îl avem în comun.
Gusturile la vin şi pe Fred.
Îţi dau o sticlă.
Pe ce te concentrezi acum?
Chester, Delfino...
Îmi voi schimba abordarea.
Încerc să descopăr cine sunt cu adevărat
şi poate că aşa voi descoperi cine am fost.
Cum vei face asta?
Încerci lucruri, cauţi.
Îndrăzneşti.
- Iei pauză de cum ai ajuns? - Doar un minut.
Fred, vreau o cină împreună cu tine la care să pot să fiu eu însămi.
Să vorbim, să ne cunoaştem.
De ce sunt atrasă de tine?
Chiar aşa, de ce?
Fiindcă sunt chipeş, fac politică, uşor tont,
haios şi extrem de curios.
- Da? - Sunt doar sugestii.
De exemplu, putem lua cina diseară.
Nu, în seara asta ies cu Olivia.
- Ce e? - De ce o curtezi în faţa mea?
Fiindcă sunt un tip complicat. Îmi trebuie fete deosebite.
Iar în sinea ta, tu eşti...
Eşti simpatică.
Îmbrăcată ca un copil al străzii...
Spui că Olivia are ceva special?
Olivia are inima frântă.
E ambiţioasă ca mine.
E cu câţiva ani mai mare decât tine.
Şi poartă tocuri foarte înalte.
Ieşiţi la o cină romantică.
Vom vorbi despre podcast.
Apropo, pot să o duc la localul unde m-am culcat cu tine?
E un restaurant grozav...
Da, sunt un dobitoc.
Cam aşa e...
Dar sunt conştient de asta. Deci mi se iartă pe jumătate!
Te ador!
Ai foarte multe pretenţii, dar te ador.
Hai, la treabă!
Sunt şeful tău.
Dar mai ales un pervers.
Nu! Nu ţi-am promis nimic.
Nu ne-am făcut promisiuni.
Nu-i aşa?
Transparent.
Bine...
Am găsit numele restaurantului.
E pe panoul meu.
Şi ce dacă?
Nu ştiu... Pot să pun o bombă diseară.
Mai bine l-ai găsi pe Chester.
Chester sună anglo-saxon şi elegant.
Poate te aşteaptă în Anglia, iar tu nu l-ai mai sunat...
Ai dreptate.
Chester.
Ce-i cu tine?
- Cine? - Motanul meu reacţionează la Chester.
Chester?
Chester...
Fir-ar să fie, Sonia...
Chester e motanul!
El ţi-a făcut poza de pe Facebook!
E motanul meu.
Era o glumă.
Are un simţ al umorului de toată jena.
Alo?
Păcat, o să risc.
Beau ceva şi ies în oraş.
Nu. Să bei?
Întâi găseşte-te pe tine!
Cum rămâne cu William?
E prea bătrân.
Îl impresionez.
Ascultă, Eloise... Să nu bei tărie.
O să-l impresionez.
Avem nevoie de public la podcast.
Da, clar.
Ai dreptate.
Contactăm artişti,
facem programul pe o lună şi îi dăm drumul.
- Kickstarter? Sponsorizări? - Francezii urăsc sponsorizările.
- Aşa e. - Li se pare un soi de corupţie.
Ai dreptate.
Ai plănuit asta?
Nicidecum.
- Scuze, Olivia. - Bună!
Scuze că îţi stric noua etapă cu Fred.
Despărţirea a durut.
Dar poate nu ştii...
E ceva între noi care nu s-a terminat.
Am să-i spun câteva lucruri.
Eloise, nu e momentul.
Fred, ascultă-mă, vreau să ştii că...
cea care se află aici nu e cea de dinainte, ai înţeles?
De fapt, niciunul dintre noi nu ştie cine a fost ea.
Nu sunt sigură că vreunul dintre noi ştie cine sunt.
M-am încurcat, dar voiam să ştii
că fiecare dintre identităţile mele vrea să petreacă timp cu tine.
Nu sunt sigură de prea multe,
în afară de asta...
Toate identităţile mele vor să fie cu tine.
Chiar şi aşa, toate ştiu că eşti un ratat.
Bine, ultima încercare.
Aminteşte-ţi să mă uiţi
Mă mai gândesc
Reflectezi ca o oglindă
Văd...
Aminteşte-ţi să mă uiţi
Încerc
Amnezia
Are puteri
Ca magia
Magia neagră...
Nu e amuzant!
Ne vedem mâine.
La revedere! Mulţumesc!
La revedere!
Totul e în regulă.
Te-am văzut de la fereastră. Stau acolo.
Ai fost la o petrecere cu costume?
Mi-am pus asta pe mine, ca să nu te simţi ciudat.
Vrei să vii să bem ceva?
Intră.
Ce e asta?
Roata karmică.
Vrei să ştii ce ai fost într-o altă viaţă?
Hai, învârte roata!
Ai fost o meduză sub calota glaciară de pe o lună a lui Jupiter
şi ai murit la 98 de ani, când un curent de nicăieri
a adus plancton carnivor care te-a devorat în 23 de secunde.
Bine. Unde pot să stau?
Te simţi mai bine?
Ca o fată ruşinată şi umilită de cel pe care vrea să-l cucerească.
Îţi place să fii umilită?
- Sigur că nu! - Atunci nu e bine.
Ai visat vreodată că bei o bere cu tine, mai în vârstă?
Nu. Dar tu?
Am băut o bere cu mine, cel din viitor.
N-a fost frumos deloc.
Dar aveam mintea brici.
Dacă logodnica ta ar fi închisă zece ani, ai aştepta-o?
Pardon, logodnicul tău.
Nu. Tu ai aştepta?
Cred că da.
Nu sunt sigur, dar aşa cred.
De ce ai atâtea poze?
- Pentru călătorii. - Iei pozele cu tine?
Plec în Yemen.
Îţi place?
Să priveşti mereu tavanul. Uită-te în sus.
Mana cade de sus.
Copacul e superb.
Mulţumesc.
Azi-noapte ai avut cea mai dezastruoasă întâlnire?
Da!
Pentru mine a fost o cină cu o fată foarte frumoasă.
Nu-mi venea să cred că a acceptat şi, la un moment dat, m-am ascuns
după un meniu imens.
Apoi l-am lăsat în jos şi am spus "bau", ca s-o sperii.
A părut foarte stânjenită.
Aşa că i-am explicat:
"Am făcut aşa ca să te sperii, dar voiam doar să mă prefac."
A fost un dezastru.
Un dezastru imens.
Eşti cam ciudăţel, să ştii.
Nu chiar. Sunt normal de ciudăţel.
N-o să mai pot să dau ochii cu Fred.
Măcar am încercat.
Tipul de la magazin te-a încurajat?
- Da. - Atât?
Nu.
E haios şi foarte drăguţ.
Balenele sunt drăguţe?
Da.
Îl cheamă Moby Dick, de-asta mă întrebam.
Acordeonul nu e talentul tău artistic.
Încearcă desenul...
De unde ştii?
Dă-mi-l.
Incredibil!
Îmi amintesc repede!
Tu eşti cea talentată!
Eloise!
Da...
Pot să demisionez.
Nu, vino!
Nu.
Ajunge. N-o să mă mai fac de râs.
Nu vreau!
Nu te cred când spui că între noi e ceva lejer.
Nu sunt ca voi. Nu înţeleg ce vorbiţi.
Nu suport atitudinea ta!
- Ba nu... - Ba da!
M-am schimbat.
Sunt atras te tine.
Te-am minţit vreodată?
Sunt un nemernic, dar am minţit?
Sunt un nemernic, dar asta e tot ce sunt?
Ştii soloul de chitară din Hotel California ?
Nu îl când, dar îl mai ştii?
La început, mi s-a părut siropos.
Abia a zecea oară a început să-mi placă.
M-ai uimit la restaurant.
Nu mi-am dat seama.
N-am mai putut să dorm.
Aşa e. Am fost prea prost să-mi dau seama.
Ce ai făcut şi ce mi-ai spus e unic.
Am văzut feţele oamenilor.
Şi Olivia a spus-o.
Ai făcut ceva remarcabil.
Îmi place să fac dragoste.
Uitasem că te face aşa de...
Ai uitat?
Nu, dar...
Îmi place când eşti tandră.
Când nu e un concurs de poziţii.
Îmi place, dar...
Stai, trebuie să fac ceva.
Asta e tot ce poţi să spui?
Nu, dar... nu ştiu.
În camera asta cu tine...
Hai la Clermont-Ferrand pentru un apus vulcanic.
Nu!
- Moby Dick. - Îl sun mai târziu.
- Nu. - Da.
- Alo? - Nu.
-Eloise? - Nu, sunt iubitul ei.
Îmi cer scuze, domnule. Speram să vorbesc cu Eloise.
Vă roagă să-i transmiteţi un mesaj.
Spuneţi-i că s-a întors colegul meu şi îşi aminteşte câte ceva.
- A spus... - Mai târziu.
Da, mai târziu. Îi transmit şi vă sună.
Bine. Cu respect...
Cu respect, amice!
Tipul zice "cu respect".
Cine e dl Respectuos?
E complicat.
Sună târziu, vorbeşte în dodii... "S-a întors colegul meu."
Eşti gelos?
Da.
Eşti gelos.
Da, sunt.
Acum e treabă serioasă. Tu eşti, Eloise.
Pe tine te aşteptam.
Tandreţea ta mă copleşeşte.
Eşti o descoperire continuă.
Te sperii.
- Nu. - Ba da, te-am pierdut.
Nu, doar m-ai surprins.
Dar nu mă sperii.
Într-adevăr, şi eu simt ceva mai presus de mine.
Vreau să te văd mâine.
Şi poimâine. Vreau să te văd mereu.
Nu ţi-e foame?
Îţi place vinul?
E bine structurat, uşor condimentat,
dar taninul e prea pregnant.
Excelent! Nu te-am întrebat de unde ştii toate astea.
Spune-mi tot.
Înainte, nu-mi păsa, dar acum îmi pasă.
Nu am nimic de spus.
- Eşti foarte secretoasă. - Să zicem...
- Ba da. - Ce să spun?
Nu mi-am făcut update la telefon de şase luni...
Şi părinţii tăi?
Cu ce se ocupă?
Hai, poţi să-mi spui.
Nimic nu mă şochează.
Guru capitalist, agent de cadastru, fotbalist...
- Nimic nu mă şochează. - Au murit.
Nu, am glumit. Îmi pare rău.
Grozav!
Deci, cu ce se ocupă părinţii tăi morţi?
Unde ai copilărit?
La Paris.
La Paris şi...
prin împrejurimi.
Nu ai încredere în mine. Înţeleg de ce.
Nu m-am purtat frumos.
Dar, dacă suntem serioşi, vreau să-mi spui adevărul.
Cred în dragostea asta.
Adevăr, încredere...
Împărtăşim totul şi vorbim. Nu?
Sigur că da, dar...
De fapt, nu asta e problema...
De pildă, părinţii mei...
Ce pot spune?
Au meserii foarte tehnice pe care nu le înţeleg nici măcar eu.
Dragă Eloise, ce iubiţi ai avut înaintea mea?
Pe cine ai iubit cel mai mult?
Sau cine te-a iubit cel mai mult?
Îmi pare rău!
Eloise, vino înapoi!
Te venerez, Eloise!
Faci pipi?
Mă relaxează.
Ţi-am spus că sunt pregătit să fac totul.
Căsătorie, împrumut, copii.
Chiar dacă e de prost gust,
Eloise, vrei să te muţi cu mine?
Poftim?
Vrei să te muţi cu mine?
Nu îţi închipui cum a fost.
A fost o nebunie, nu ca data trecută. A fost atât de tandru...
A fost...
Sonia, cu toţii ar trebui să ne pierdem memoria măcar o dată.
E magic, e uluitor!
Stai puţin.
Te sun mai încolo.
Acum îţi pasă?
Dar Edouard nu e aici.
Îmi pare rău.
Moby Dick, îmi pare rău!
Îmi cer scuze.
Să încercăm să dăm de el.
Edouard, ea e Eloise.
Bună!
Moby Dick mi-a spus că ai văzut...
când mi s-a furat telefonul.
Ţi s-a furat telefonul?
Da. Vreau doar să înţeleg.
Nu e adevărat. Eram afară, am văzut tot.
De ce spui că s-a furat, când n-a fost furt?
Asta vreau să ştiu.
Termină, o sperii!
Ce ai văzut, mai exact?
L-ai aruncat la gunoi.
Ai stat pe bancă, apoi te-ai ridicat.
L-ai aruncat. Nu ţi l-a furat nimeni.
De ce Dumnezeu aş face asta?
-Din cauza lui William? - William?
Ai strigat: "Du-te dracu', William!"
Nişte copii s-au amuzat strigând: "Du-te dracu', William!"
Apoi te-ai aşezat la loc pe bancă şi când am plecat, erai acolo.
Te mai întreb o dată.
De ce eşti pornită să găseşti un hoţ?
N-a fost niciun hoţ.
Pentru că...
Întocmai.
Vreau telefonul. Am toată viaţa în el. Vreau să mă mărit cu cineva.
Am nevoie de viaţa mea.
Vrei să te măriţi cu cineva?
Dar... îţi place ideea de a fi cu cineva?
Bine.
Vă las. V-am spus totul.
Apropo, Moby, o să te bucuri. Am găsit discuri Macintosh SE.
Pa!
Pe curând!
Ce e?
Cum am spus, adesea găseşti soluţii privind în sus.
Ai vreo problemă?
Nicio problemă.
Moby Dick...
Nu ştiu cum să mă exprim...
Trebuie să merg cu el până la capăt.
- Închidem, domnişoară. - Te rog...
E un magazin aproape, lângă Poarta Trădătorilor.
Bine.
Pe curând!
Se pare că mi-am ieşit din pepeni din cauza lui William Delfino.
Poate mi-a tras clapa.
Poate pe el voiam să-l cunoască Fred şi Olivia.
Nu, asta e tot. Dar Moby Dick e supărat pe mine.
Sonia, habar n-ai cât sunt de pierdută!
Cine sunt? De unde vin?
Ce e asta?
Stai aşa, te sun mai târziu.
Ce e acolo?
"Grupa sanguină."
"Certificat de naştere."
Poftim?
Sunt fiica lui Mathilde Leroy, tată necunoscut?
Nu ai tată?
Bac din Montauban.
Am crescut acolo şi m-am născut la Paris?
Nu e nicio Mathilde Leroy la Montauban.
Verifică-mi emailurile şi contactele. Mathilde sună cunoscut.
E o Mathilde Joseph în lista ta.
Nu aţi vorbit, dar...
Poate s-a recăsătorit.
Scrie-i!
Şi asta?
Ne-am uitat deja.
Mi-a răspuns!
Deci ai mamă?
Da.
"Dragă Eloise, ţi-a luat un an şi jumătate
să găseşti drumul spre Montauban, când ne pierduserăm speranţa.
Vino oricând. Sperăm că eşti bine. Eu şi tatăl tău suntem bine.
Mai ales acum, că ne-ai scris. Cu drag, mama."
M-am certat cu ea.
Aşa pare.
Şi am un tată.
Adoptiv.
Probabil.
Trebuie să înţeleg!
Stai aşa, dragule.
Fred, mă întorc.
Le spun despre noi.
Şi eu.
Pupici!
Cum crezi că sunt?
Aici era! Fir-ar!
Ne-am făcut griji când ai spus că vii cu maşina.
Drumul e lung.
Dar se pare că aţi ajuns cu bine.
Eloise?
Ce frumoasă eşti!
Mă bucur că am o mamă ca tine!
Nu asta ai spus anul trecut.
Bună ziua!
Eşti foarte amabilă că ai adus-o.
Lasă-ţi lucrurile în cameră. Am făcut patul.
Vino aici!
Duras...
Pe aripile vântului. Nu avem nimic în comun.
Cu fata din Paris...
Sunt ca un caleidoscop.
Tu eşti tu.
De ce m-am certat cu ei?
Mă ajuţi să pregătesc masa?
Le spui despre amnezie?
Cu ce te ocupi, Mathilde?
Nu ţi-a spus Eloise?
Am grijă de copii la creşa din oraş.
E frumos, nu?
Şi Jean-Marie?
E mecanic.
Eloise, ai spus că e o meserie pentru brute, înainte să pleci.
Nu...
- N-am spus asta. - Ba da.
E o meserie frumoasă. Repari lucruri...
Da, dar erai atât de supărată...
Pare că te-ai schimbat.
Iei droguri?
Ştim ce se întâmplă la Paris.
I-am spus să nu meargă acolo.
Mai aveţi şi alţi copii?
Incredibil, nu i-ai spus nimic!
Nu, pentru că...
Abia ne-am cunoscut.
Exact.
Tatăl lui Eloise m-a părăsit înainte să o nasc.
L-am cunoscut pe Jean-Marie un an mai târziu.
Ne-am căsătorit.
Nu am făcut copii. O iubeşte pe Eloise ca pe fiica lui.
Doar că ea mă învinovăţeşte pentru...
Am spus că nu ştiu cine e tatăl ei,
că a fost o avenură şi că a dispărut din peisaj.
Dar, de fapt, ştiam.
A aflat, a plecat imediat şi n-am ştiut nimic despre ea 18 luni.
Bine...
Hai să nu ne gândim la asta.
Ai plecat înainte ca mama ta să apuce să-ţi explice.
Înţelegem că a fost un şoc,
dar nu am spus nimic ani de zile pentru că...
Nu am vrut să-ţi spunem. N-am fost la terapie.
Dna Gauthier ne-a sfătuit.
Când aveai zece ani, a zis: "Spuneţi-i, în caz că vrea să-l vadă."
Dar era prea târziu.
Oricum...
Mi-era frică.
Frică de ce?
Că o să-l respingi şi o să-l preferi pe celălalt.
Pe un om care şi-a abandonat copilul.
Acum se dă mare în presă.
William e admirat în domeniul lui.
Ajută mulţi tineri.
Ştii că el a lansat emisiunea Tendinţe libere ?
E un nenorocit.
De ce s-a năcut Eloise la Paris?
În concediul prenatal, am plecat să vizitez muzeele cu o prietenă.
Micuţa mea s-a hotărât să vină mai devreme.
Mereu a fost independentă!
Dă-ne veştile acum. Mă refer la veştile bune.
Eu sunt bine.
Nimic special. Totul e în regulă.
Nimic special?
Cânţi la acordeon?
Atunci cânt, dar lui Eloise nu-i place.
Ba îmi place.
Sunt ca un copil
Care a crescut prea devreme
Într-o lume de plastic
Vreau să-mi găsesc mama
Ca să-mi spună poveşti
Cu Jane şi cu Tarzan
Cu prinţese şi zmeie
Vreau soare în amintiri
Vreau soare
Doar soare
Era cel mai frumos din trupa de teatru.
Era un actor bun, haios... M-a impresionat. Aveam 20 de ani.
La început, nu m-a remarcat.
Am fost discretă.
Într-o zi, am făcut o scenă din Moliere
cu rochia pe care ţi-am dat-o.
S-a îndrăgostit nebuneşte de mine.
Am jucat foarte bine în scena aia.
În două săptămâni, mi-a propus să mă mut la el şi să ne căsătorim.
Stai. În două săptămâni?
Da, în două săptămâni.
A jurat că e iubire adevărată.
S-a hotărât dintr-odată, mi-a promis tot, căsătorie, copii...
Un credit...
Da, să împărtăşim totul. A jurat că mă venerează.
La scurt timp, când am rămas însărcinată,
i-am spus lui Făt Frumos, care nu s-a purtat ca atare.
Mi-a spus că se simte manipulat,
că am vrut să rămân gravidă
şi că ce contează cel mai mult pentru el în iubire e adevărul.
Şi încrederea?
Nu i-am reproşat niciodată că a vrut să-şi împlinească visul.
I-a ieşit.
Şi îi sunt datoare, în parte, pentru comoara mea.
N-ar fi trebuit să ţipăm atât de tare la tine.
E normal să vrei să îl cunoşti.
I-ai arătat puloverul de la mine?
Nu l-am întâlnit. N-am de gând să-l întâlnesc.
Te-a refuzat? Sau te tot amână?
Mereu amâna orice.
Tu eşti cea care contează, scumpo, nu el.
Mai lucrezi la proiectul cu vinuri suburbane?
Ne-ai pus să cumpărăm atâta vin, iar noi nu bem!
N-a fost o idee rea.
Ai terminat o facultate de afaceri.
Cum stai cu dragostea?
E Sonia? Asta voiai să ne spui?
Ştii că nu mă şochează. Puteţi încerca fertilizarea in vitro.
Nu!
Rămân la alb.
- Da? - E bun.
Chiar e foarte bun.
Trebuie să ai curaj să faci vin, mai ales în suburbiile Parisului.
Eloise ne-a spus că sunt vii la Montmartre, St Germain-en-Laye.
- Nu? - Aşa cred. Îmi place ideea.
Ce te deranjează, Jean-Marie, e că, dacă are succes,
se va muta de tot acolo.
Trebuie să te obişnuieşti.
Nu voi fi plecată prea mult şi puteţi veni în vizită.
Ăsta e bun.
Acesta e prea tare, gustul de fructe uscate...
Simt că nu e finisat.
Gata, e rândul meu!
Până la urmă,
sunt atrasă de Fred şi pot s-o dau în bară ca mama.
De-asta nu te poţi abţine.
Am vrut să mă accepte gaşca lui,
pentru a mă apropia simbolic de tatăl meu
şi a-mi dezmoşteni părinţii care l-au ascuns.
Mulţi oameni au acelaşi idei, fără să-şi cunoască taţii.
Oamenii sunt puşi în nişte cutii
şi daţi la o parte, dacă nu se potrivesc.
Iar fasciştii se pregătesc să distrugă
aceste cutii, la figurat vorbind.
Bine...
Îmi place când vorbeşti.
Ştii că aş muri pentru tine?
Ai băut prea mult.
Aşa e, dar...
Mi-ai salvat viaţa.
Mi-ai fost alături.
Eşti un caz interesant.
Mi-am luat un acordeon.
Când eram mică, aveam spectacole.
Julien şi-a scos contrabasul.
- Nu! - Ba da.
Şi m-am culcat cu el.
- Nu cred! - Ba da.
Nu văd legătura, dar...
Ba da, e ca...
Chestia cu cutiile...
Ce i-ai spus lui Fred?
Că abia aştept să-l văd,
că încă nu le-am spus părinţilor.
Cum a reacţionat?
În niciun fel.
Moby Dick are dreptate.
E bine să priveşti tavanul. E relaxant.
Ai mai vorbit cu el?
I-am trimis mesaje, dar n-a răspuns.
Nu e masochist.
E un tip de treabă.
Când te gândeşti că William m-a lăsat singură pe bancă
până am luat-o razna...
Mă face să...
Îmi vine să...
Eloise, încetează! Ce faci?
Termină, e târziu!
Nu te mai prosti!
Aici William, lăsaţi un mesaj.
Bună ziua, căsuţa lui William!
Sunt fiica ta, Eloise.
Voiam doar să-ţi spun că eşti un...
un mare absent fără sânge în instalaţie!
Un bou şi un laş!
Cu un mare morcov în fund!
Asta e tot.
Eşti un mare nenorocit.
Adio!
Adio, boule!
Gata, am dat pagina.
Ce bine e!
El e.
Fir-ar, el e!
A trebuit să lăsăm telefoanele.
Vizita a durat cinci ore. Ţi-am lăsat un mesaj.
Nu m-ai mai sunat.
Bună!
Salut.
Îţi fac cinste cu prânzul.
Mă bucur să te cunosc.
Semeni cu mine. E incredibil!
Ne-am cunoscut la câteva luni după ce m-ai sunat.
Au trecut 18 luni.
Atât de mult?
Nu mă prefac, chiar nu am timp. Zilele mele sunt pline de însemnătate.
Viaţa ta e grozavă?
Lucrez la Gibert.
E bine! Ai perspective de avansare?
Nu sunt sigură că vreau să rămân în domeniu...
Îmi pare rău, chiar nu vreau să vorbesc cu tine.
Am venit din politeţe, dar...
Nu-mi pasă deloc de tine. Îmi pare rău.
Stai aşa! Da, am părut un dobitoc.
De fapt, asta sunt, dar sunt mai mult de-atât.
Dă-i răgaz tipului mai isteţ şi sensibil să-şi facă apariţia.
Nu îl scot prea des, aşa că durează puţin.
Mi-e greu să cred că e unul mai isteţ.
Iartă-mă.
Stai!
Şi eu sunt din Montauban.
- Las-o baltă. - Lasă-mă să-ţi explic.
Mă scuzaţi...
Mă scuzaţi... William, faci o poză cu mine?
Sigur, repede!
- Sunt un mare fan! - Repede! Mersi!
Pentru site.
Sunt un tip care şi-a abandonat fiica. Reuniunea nu poate fi simplă.
Dar vreau să te cunosc. Ce visezi să faci?
Aş vrea să creez un vin. La asta visez.
Nu departe de Paris.
Mi-aş dori să creez un vin suburban.
Proastă idee.
Ţi s-a spus cu ce mă ocup?
Sunt plătit o avere pentru intuiţia mea.
Pentru vin, alege Bordeaux sau Burgundia.
După ce te instalezi, inventezi o marcă captivantă.
Pune accent pe vizual.
Dă-i vinului tău o bază solidă.
Va fi un succes garantat. E loc şi pentru femei.
Te pot ajuta.
Nu, mersi. Vreau să fac un vin suburban.
O să încerc. O să reuşesc.
Eşti indiană! Asta e, eşti indiană!
Era un pictor, am uitat numele,
care spunea că există două tipuri de oameni.
Indieni şi clasici.
Eu încerc să fiu indian, dar sunt clasic.
Însă ideea ta
e o idee pur indiană.
Sigur, fă-ţi vinul suburban! Nu te pot ajuta, dar fă-o!
Ce, nu mă crezi?
- Ba da. - E credibil.
Nu pricep.
Nu asta ţi-ai dorit?
Nu ne cunoaştem, Fred.
Cine m-a urmărit luni de zile? Cine s-a dezbrăcat?
Eu, dar...
Voiam doar să te agăţ.
Nu voiam să trăiesc cu tine.
E nevoie de mult mai mult timp pentru a trăi împreună.
Trebuie să verificăm profunzimea sentimentelor.
S-o luăm încet.
Nu sunt genul care o ia încet. Asta mă scoate din minţi.
E umilitor.
Şi eu m-am umilit, ţii minte?
Da.
Dar asta e altceva. În sinea mea, sunt un bou.
Dar tu...
Vrei să-ţi recapeţi viaţa?
Da.
Dar nu pot s-o spun aşa.
Ştiu că nu crezi că ne potrivim.
Ştiu că îmi dai dreptate.
Atunci, ne despărţim.
- Dar ne ocrotim. - Clar.
Clar.
Moby Dick, sunt Eloise. Te-am supărat.
Poţi să mă suni, te rog?
Sunt Eloise. Sună-mă, te rog.
E Eloise, din nou.
Moby Dick!
- Eloise? - Da.
Ce se petrece?
Am încercat să te sun,
dar...
Nu te emai măriţi?
Bine...
Intră.
Nu, stai...
Stai!
Ce?
Mi-e frică.
Şi mie mi-e frică, să ştii.
Mi-e frică să cobor singură.
Sigur că da.
Da...
Eu...
Aş vrea să vin lângă tine, dar...
Va fi complicat.
Mi-ar fi plăcut să te sărut, ca să vedem...
Şi mie, dar...
Poţi suna la pompieri? Nu mai am baterie.
Sigur. Imediat. Restul... va veni de la sine.
Sau nu.
Nu, glumesc.
Alo... Bună seara!
Am sunat pentru că o prietenă
a rămas blocată într-un copac.
La Place Goudeau.
În arondismentul 18.
Da, e destul de sus.
Nu ştiu.
Întreabă cum ai urcat acolo.
Pe o pubelă.
"Cu toţii ar trebui, măcar o dată, să ne pierdem memoria..."