Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
-Ти готовий? -Ні.
NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
-Ти готовий? -Так.
Гаразд. Швейцарський астроном, який відкрив темну матерію…
Ферреро Роше?
Ні.
Це неможливо.
Ти казала, що це буде найлегший предмет, але це не так.
Ти обрав цей предмет лише тому, що його збиралася обрати красуня.
Забудь про іспити.
Я барабанщик у гурті, ти блискуча художниця.
Глянь-но.
П'ЯТИРІЧНИЙ ПЛАН НАТАЛІ
На тебе чекає прекрасне майбутнє, Нат.
Ще ні, саме тому мені треба закінчити коледж з відзнакою,
аби знайти роботу в Лос-Анджелесі
та вразити босів, щоб знімати власні мульти.
-Ось чого я хочу. -І ти це зробиш.
В тебе є план на п'ять років.
-Якщо не вмієш планувати… -…зазнаєш невдачі.
-Саме так. -Живи, кохай, смійся.
-«Живи, смійся, кохай». -Живи, смійся, кохай.
Гейбе, це важливо.
Те, що ми робимо зараз, готує нас до майбутнього.
Гаразд.
Ти передбачила майбутнє, а я сьогодення. Ходімо.
-Тост. -Тост? За що п'ємо?
Спочатку випий, потім скажу.
Моєму гурту нарешті спонсорували тур.
Твоєму гурту спонсорували… Боже! Чорт. Вибач.
Так.
Бачиш? Ось що я кажу. Нат, ми закінчуємо коледж.
Ти складеш усі іспити, і я теж.
Ти навіть не усвідомлюєш, що твій п'ятирічний план вже втілюється.
Еге ж.
Але ця мить буває лише раз.
Зараз.
Зараз?
То як ти пропонуєш використати це «зараз»?
Це божевілля.
Це маячня.
Ми просто друзі.
-Хороші друзі. Дуже хороші друзі. -Так.
Ми такі різні.
Ми повна протилежність одне одному.
Ми навіть не приваблюємо одне одного.
Ну…
Це неправда.
Гейбе?
Нат?
-Пообіцяй мені… -Що саме?
Що це не переросте у щось серйозне.
Що може піти не так?
ТЕХАСЬКИЙ УНІВЕРСИТЕТ ОСТІН
ВІТАЄМО ВИПУСКНИКІВ
Гей!
Привіт, крихітко!
-У тебе там пиво? -Крихітко? Що?
Ти не проти? Геть з нашого ґанку.
Ти сама запросила мене на вечірку!
Перепрошую.
Так. Усі кажуть не куштувати пунш.
Люба, це я.
Гей, ви там скоро закінчите?
Ти хлопець. Тож іди на вулицю.
Придумай щось.
Привіт. Як ти?
Я не так собі уявляла випускний вечір.
Гаразд. Мабуть, це через неякісні суші.
Добре.
А ще я взяла тобі оце.
ШВИДКИЙ ТЕСТ НА ВАГІТНІСТЬ
Раптом…
це не суші.
-Ми одягли презерватив, Кара. -Знаю. Це аби переконатися.
Вагітність не входить у наші плани. Ми їдемо до Лос-Анджелеса.
Що як я вагітна?
Ні!
Я позитивно налаштована на те,
що ні.
Вибач, що сказала «позитивно».
-Зробимо два тести водночас? -Так.
Один з двох може бути неякісним.
Добре. Я починаю. Не дивися.
Готово.
Добре.
Встановлюю таймер на дві хвилини.
Як же лячно.
Все гаразд, заспокойся.
Прорвемося. У нас плани в Лос-Анджелесі, так?
Глибокий вдих.
Краще знати.
Та годі вже!
-Що там на таймері? -Майже все.
Все буде добре.
ЗУПИНИТИ ТАЙМЕР
Так. Добре.
-Дивитися? -Так.
Що там?
Боже! Все гаразд.
-Слава Богу. -Хіба я не казала…
Я дуже злякалася.
-Уявляєш? -Ні!
-Випий. -Більше ніяких суші на заправці.
Це була тупа ідея.
Дуже тупа.
Будьмо, сучко.
Будьмо.
-Яка гидота! -Так.
Нат, що там?
Що мені робити?
Все буде добре, Нат.
-Усе гаразд. -Що мені робити?
Боже мій.
Якщо постукаєш ще раз…
Може, переспати з ним?
Ти не вагітна!
Я не знаю, як мені це зробити.
Напиши, якщо щось знадобиться.
-Люблю тебе. -Я теж тебе люблю.
Добре.
Я просто… Ти зрозумів, що я вагітна?
Я просто хочу впевнитися, що ти почув, що я сказала.
-Гаразд. -Я почув.
Я просто…
-переварюю. -Переварюєш.
Не поспішай.
-Я взяв презерватив, ми береглися. -Знаю.
Це не мало статися з нами. Таке трапляється з іншими.
Ми не маємо бути в цій ситуації.
Боже.
-Мені шкода. -Ні.
Я просто намагаюся зрозуміти.
-Не знаю. -Я теж.
-Я не знаю, що казати. -Я теж.
Слухай…
Це має бути твій вибір.
Це твій вибір.
Я не кажу це аби відмазатися. Мені не байдуже.
Я підтримаю будь-яке твоє рішення.
Будь-яке.
-Дякую. -Я серйозно.
Я знаю.
Гадаю, я хочу залишити дитину.
Добре.
Тож ви з Гейбом…
Він проявив…
підтримку…
і розуміння.
Ми точно не будемо разом,
але він хоче допомагати. А мені це зараз потрібно.
Ненадовго.
Я не знаю, як це пояснити.
Здається, це щось…
що я маю зробити.
Наче це мало статися.
Але до Лос-Анджелеса я не їду.
Усе гаразд.
-Тоді я теж не їду. -Ні. Ти їдеш до Лос-Анджелеса.
Я не можу залишити тебе.
-Можеш. -Я не можу поїхати до Лос-Анджелеса сама.
Якщо хтось і може, то це ти.
Нат…
Ти доклала
стільки зусиль.
А ще тобі запропонували роботу в рекламі. Пам'ятаєш?
Тож ти їдеш.
Не хвилюйся за мене.
Так чи інакше, я досі вмію малювати. Я щось придумаю.
Добре?
Добре.
П'ЯТИРІЧНИЙ ПЛАН НАТАЛІ НАЙКРАЩА ПРАЦІВНИЦЯ
МАТЕРИНСТВО
Мабуть, наступного разу побачимося, коли ти гратимеш у Голлівуд Боул.
-У найгіршому разі у Вілтерні. -Так, у найгіршому разі.
Дякую за допомогу.
-Я буду сумувати за тобою. -Я теж, Гейбе.
-Я буду приїжджати. -Я знаю.
-Вмикай поворотники. Обережно на звуженні. -Звісно.
Каро!
Побачимось.
Гей!
Бувай.
Добре.
Пристебнися, сучко.
Бувайте!
Так.
-Це Нат? -Га?
Не хвилюйся. Я знайду слушний момент сказати їм.
-Так. -Гаразд?
-Чудово. -Добре.
Сонечко, що ти тут робиш? Я думала, ти їдеш до Лос-Анджелеса.
Привіт, Гейбе!
-Радий вас бачити. -Я вагітна.
Що?
Від нього?
Ми можемо про це поговорити?
Я навіть не знала, що ви пара.
Ми не пара.
Чудово!
Тож ми переважно друзі.
Еге ж.
Щодня, крім одного дня, але це була ніч. Лише пів ночі.
-Господи! -Припини.
Оце так!
Я намагаюся зрозуміти, що робити
і прийняти найкраще рішення.
Я знаю, що ви дуже задоволені своїм порожнім гніздом…
Це було чудово.
І що ви цим насолоджувалися.
Але чи можу я…
повернутися додому?
А твоя мета? А переїзд до Лос-Анджелеса?
Ти тільки-но закінчила коледж, Натті.
Ти йшла до цього з дитинства.
Усе, про що ти мріяла.
Я все ще працюватиму в анімації, тату. Я щось придумаю. Точно!
Просто виникла невеличка пауза.
Що…
Що ти вивчав, Гейбе?
Історію.
Історію?
Я досі намагаюся зрозуміти, що з цим робити.
Припини.
Гейбе.
Але я планую працювати…
Я продовжу працювати у хімчистці, а влітку гратиму на концертах.
-Концертах? -Я барабанщик у гурті.
Барабанщики…
Я музикант.
Тобі платять?
Ще ні.
Тоді ти не музикант. Ти працюєш у хімчистці.
Тепер будеш нас віджимати?
Так не можна. Не можна казати йому відмовитися від мрії.
-Ти відмовляєшся від своєї… -Я не відмовляюся від своєї мрії!
З усією повагою, міс Беннетт, я зроблю свій внесок.
Як на мене, свій внесок ти вже зробив!
Мамо, не можна так осуджувати.
-Ми намагаємося… -Що ти собі думала?
Зачекайте.
Тіно…
Давайте усі разом видихнемо. Ми всі зараз на емоціях.
Ми з мамою, зокрема, хвилюємося через цього юнака…
-І за тебе. -Я знаю.
Гадаю, зараз найкраще, що ми можемо зробити,
це глибоко видихнути кілька разів.
Зробимо невеличку паузу.
-Подихаємо на ґанку. -Ти серйозно?
-Цілком. -Гаразд.
-Оце так. -Так буде правильно.
Хіба ми не казали їй про безпечний секс, не показували, як одягати презерватив?
Ми говорили про презервативи. Я чудово пам'ятаю.
Їй було 15. Я пітнів.
Вони просто не очікували, що так буде.
Вони не очікували… Я цього не очікувала.
Я не побачила
«самотню, безробітну, 22-річну матір»
на читанні карт Таро, яке минулого місяця влаштувала Кара.
А як же наші плани?
Голі неділі та меблі з гострими кутами,
поїздка до Барселони наступного року.
Я багато про це думав.
Було б логічно, якби…
-Що? -Якби ми…
Зараз мені потрібен терапевт, але голі неділі…
Вони не будуть…
О ні.
-Давай одружимося. -Ні!
Ні! Вставай! Цього не буде!
-Гей! Він не з тобою говоріть! -Тобі краще молитися. Підводься. Сідай.
-Я багато думав про це з минулої ночі. -Має бути виважене рішення.
Вони думали про це з минулої ночі.
А я думала, що це необачне рішення.
Що це поспішне рішення. «О, в нас буде малюк».
Вони десь чотири або шість годин про це думали.
Не знаю, чого ти переймаєшся, Ріку.
У них все під контролем.
Ти.
Що?
Мабуть, усе не так, як ми думали, ми все ще приймаємо рішення.
-Знаєш… -Знаю…
Ти будеш чудовим татом.
Я рада опинитися в такій ситуації саме з тобою. Справді.
Розумієш?
Але ти ж хочеш одружитися з кимось, кого ти кохаєш. Я знаю.
Так? Очевидно.
Так?
Так.
Але дякую.
ГОЛЛІВУД
Знак Лос-Анджелеса! Ми це зробили!
Боже мій!
-Ми тут! -Як справи, Каліфорнія?
Боже мій.
Дивися!
Пластична хірургія!
Це тут?
Тут!
-Ось ця красива будівля? -Зачекай!
Боже мій.
Чекай.
О ні.
Це 448.
А наш — 449.
Це мило.
-Це мило. -Так!
АНІМАЦІЯ ЛОС-АНДЖЕЛЕС, КАЛІФОРНІЯ
Жодна з цих вакансій не приносить прибуток. Жодна.
Неоплачуване менторство.
Неоплачуване стажування. Вони всі…
Як я маю заробляти гроші? Як хтось може заробляти гроші?
Треба бути багатим, аби стати художником?
Так. Це Америка. Тож…
АСИСТЕНТ ЛЮСІ ГЕЛЛОВЕЙ
Ні. Боже мій.
Люсі Гелловей шукає асистента.
Чекай, це ж…
Вона головний бос у «Високій історії»,
вона мій кумир, я в захваті від усіх її проєктів.
-Вона шукає асистента? -Так.
Це ж знак з небес! Подавай заявку.
-Це воля Божа. -У мене нема кваліфікацій.
Гарантую, заявку подадуть 20 хлопців ще з меншою кваліфікацію.
Звісно, але я не…
Якщо не спробуєш, я закричу.
Не треба. Ми щойно приїхали. Каро, ні.
Ні. Гаразд…
Я відправлю заявку. Мене не візьмуть.
-Буде соромно. -Не кажи так! Звідки цей негатив?
Я дивлюся правді в очі.
Додати резюме. Все. Проїхали.
Ти навіть не надіслала супровідний лист?
Що? Ти мені цього не казала.
Ще навіть не шоста ранку. Що ти робиш?
Вибач.
Ми тобі заважаємо?
Важко, коли хтось раптово вторгається у твій простір?
-Вибач. -Не забудь про заявки на роботу.
Так.
А ще ти маєш піти до гіне… Як там його.
До лікаря.
Саме так.
Мені вистачить 20 хвилин?
Так. Я відмічу, що ти впорався.
Добре.
Відпочинь. Чудово виглядаєш.
Мені не шкода, що ми тебе розбудили.
Доброго ранку!
ТИ ЗМОЖЕШ!
У Пасадені, Лос-Анджелесі…
Нат! Котра зараз година?
8:49.
Чорт. Добре.
Сьогодні Люсі Гелловей влаштовує захід.
Мабуть, мені варто піти?
Так. Чому ні?
Це дивно?
Ні. Ти проявиш ініціативу.
До того ж, тобі не відповіли на інші резюме.
-Так. Дякую. -Візьми ось це.
Що це?
Вітаю з першим днем у рекламі.
Ти впораєшся.
Вона чудова.
Я пишаюся тобою.
Дякую.
Я дуже сильно тебе люблю.
Гей.
Ти знайдеш роботу.
Це точно. Все буде добре.
-Гаразд. Я люблю тебе. -Я люблю тебе.
Бувай.
Наталі? Прошу, заходьте.
Гаразд.
Добре.
ВЕНЕЦІЯ
Добрий вечір. Вечірка «Високої історії»?
-Позаду. Там є список. -Добре. Дякую.
Привіт. Можна мені…
Нікуди не йди.
Вибач.
Гаразд.
-Дякую, друже. -Авжеж.
Перепрошую.
-Агов? -Гейдене?
Так.
-Що таке? -Що тобі налити?
Ти не маєш мене пригощати.
Я і не збирався. Я хотів познайомити тебе з Гейденом.
Гаразд.
Можна мені текілу? Найдешевша підійде. Дякую.
Гаразд.
Ти актриса?
Ні. А ти?
Так.
-Ти маєш бути на заході? -Можна і так сказати.
Я намагаюся…
Там є жінка. Я подала заявку на роботу в її компанії.
Ти подала заявку?
На роботу до жінки, яка зараз на заході.
-Люсі Гелловей. -Переслідуєш потенційного роботодавця.
-Сміливо. -Ні!
-Я вражений. Який у тебе план? -Ні!
Я намагаюся…
Я намагаюся скористатися ситуацією.
Я щойно переїхала.
У цьому місті потрібні знайомства, у мене немає.
Тож я хотіла спробувати… туди потрапити.
-Ти не дуже стараєшся. -Бо там стоїть чоловік зі списком.
У цьому списку десь 100 імен.
Він не знає, чи ти вийшла в туалет або випити.
Тож уперед.
Мені просто пройти повз нього, посміхнутися та…
вдавати, ніби я знаю куди йду?
Добре.
Дякую.
Я пригощаю.
Молодець.
Я в тобі не сумнівався. Я Джейк, до речі.
Дякую.
-Наталі.
Отже, Наталі, на яку роботу ти полюєш?
Вакансія асистентки Люсі.
Вона мій кумир і моя улюблена дизайнерка персонажів.
-Цих? -Так.
Вражає. «Висока історія».
Що ж, ми тут. Ми впоралися.
Спокійно. Не зводь очей з мети.
Де ця пані? Ти її бачиш?
Перепрошую?
Люсі Гелловей тут?
Вона не відвідує такі заходи.
Чудово. Її тут немає. Марна трата часу.
-Дякую. Гарного вечора. -Чекай. Ти ж не підеш отак?
-Піду. -Ми ж тільки увійшли.
Її тут немає. Тож я поїду додому відправляти резюме.
-Зараз? -Так.
Гаразд. Але ж ми тут.
Хоча б їжу вкради.
Я не крастиму їжу.
Що в них є?
В мене все добре. Лос-Анджелес без тебе не такий,
але я роблю все можливе, щоб втілювати мрію за нас обох.
Я знайшла собі нову сусідку. Вона чудова.
Завтра перший день на новій роботі. Є поради?
Не запізнюйся на роботу.
Гарна ідея.
Так.
Ти знала, що у всіх в Лос-Анджелесі така назва посади,
ніби вони на шоу «Холостяк»?
Ні.
Вчора я познайомилася з дівчиною,
кураторкою у справах обдарованої молоді.
Я не знаю, що це означає.
Я теж не знала.
Вочевидь, вона просто няня для дітей знаменитостей.
Лос-Анджелес такий дивний.
А ти як?
Жахливо, якщо чесно.
Вчора я їла крекери, тричі задрімала,
а потім просто блювала.
Мені дуже шкода, люба…
Це ж нормально, так?
Так.
Це частина процесу.
Я впевнена, тобі стане краще.
Ти продовжуєш малювати?
-Нат? -Ні.
Можна…
я передзвоню пізніше, щоб на самоті поплакати на дивані?
Так, звісно.
-Я поряд. -Добре. Я люблю тебе.
-Я люблю тебе. -Бувай.
Слухаю?
Доброго дня. Наталі Беннетт?
Це я.
Так.
Привіт, Наталі.
Привіт.
Я попросив Ханну покласти твоє резюме зверху.
-Джейк. -Так.
-Ти пам'ятаєш. Мені приємно. -Ти тут працюєш.
Так. Твоя перевага в тому, що ти вивчала 2D і 3D-анімацію.
З цього і починай. Вмієш робити перекличку?
Не відповідай. Коли вона питає, відповідь «так».
Чому ти не сказав, що працюєш тут?
Та не виникло нагоди. Я думав, ти божевільна.
Я божевільна? Ти знав, що Люсі там навіть не було.
Звісно ж, знав.
Не можна приставати до цабе на заході.
Наче паркувальник, який передає Спілбергу сценарій з ключами від машини.
«Приставати»…
Ну я… не знав, як ти себе поводитимеш.
Але в цьому місті мало хто друкуватиме резюме
у п'ятницю ввечері, замість того щоб насолоджуватися вечіркою.
Ось чому ти тут.
Більше не вдягай цей піджак. Ти не рієлторка.
Наталі? Ви готові?
Так. Дивно.
Ви мій кумир. Мені…
подобаються усі ваші проєкти. Ви така…
Ти забагато говориш.
Дуже цікаво.
Я позичу твоє обличчя?
Що? Моє обличчя?
Гаразд. Чому б тобі не посміхнутися?
Радість!
Спробуємо гнів?
-Гнів? -Так.
Збентеженість?
-Перепрошую. Ти хто? -Наталі Беннетт.
-Так.
Наталі Беннетт з резюме, згорнутим у декілька разів.
То ти вивчала 3D?
І 2D. Я радше ілюстратор.
-І що це була за гібридна ситуація? -Я взяла подвійну спеціальність.
Вивчивши питання,
я зрозуміла, що в мене буде більше шансів, якщо знатимуся на обох.
І у 3D все ще потрібні ілюстрації.
«Людина-павук: Навколо всесвіту», «Паперовий роман»…
Прийшов новий драфт. Вони хочуть його обговорити.
Боже мій. Ви Шей Танзі.
Мені дуже сподобалося,
як ви показали П'ятого у «Небезпечних мандрах».
Це було…
неперевершено.
Дякую.
Такер працював над фоном, чи не так?
Неймовірно.
Хто це?
Наталі Беннетт.
Хоче тут працювати.
Вмієш робити перекличку?
Так.
ДЯКУЮ!
МАЙБУТНЄ ІНКЛЮЗИВНЕ
Тримайте.
Це серце? Як швидко б'ється.
Міцне маля. Послухай.
-Хочеш дізнатися стать? -Це хлопчик чи дівчинка?
Маленька дівчинка.
Дівчинка!
«ТВОЯ КАР'ЄРА В АНІМАЦІЇ»
Каро! Тарган!
-З Новим роком!
З Новим роком!
У нас буде чудовий рік!
З Новим роком!
МАЛЯ
Перший рік дуже важкий для всіх. Працюєш до самої ночі. Мало спиш.
В тебе було цікаве особисте життя?
-Не зовсім. -Дуже добре.
Воно б точно не вижило.
Це як дитина.
Схили голову, сконцентруйся на меті. Скоро в тебе теж буде асистент.
-Ти завжди мріяв працювати в анімації? -Чесно? Ні. Нічого проти анімації.
Але для мене це скоріше сходинка.
-Ага. -Я часто переїжджав у дитинстві.
Зустрічав багато цікавих людей. Бачив багато дивних місць.
Зрештою, я хочу розповісти ці історії.
Не знаю, чи це буде сюжет або документалка,
але я точно хочу розповісти ці історії.
А ти?
У дитинстві я не переїжджала.
Тому переїхала до Лос-Анджелеса, щоб побачити щось інше.
Тому я тут і працюю.
Ти в ідеальному становищі.
Як на мене, це маленька частина п'ятирічного плану.
П'ятирічного плану?
Що там за цитата? «Якщо не вмієш планувати, зазнаєш невдачі».
Що?
-Не можу повірити, що ти це сказав. -Не я, Бенджамін Франклін.
Але я постійно це казала.
Мене стільки разів критикували.
За цитату Франкліна чи за п'ятирічний план?
-За те й інше. -Не розумію.
-Нащо тебе критикували? -Я не знаю!
Чим людям не догодило планування?
Чудово мати план на п'ять років.
-Я теж. -За п'ятирічні плани.
За п'ятирічні плани.
Ненавиджу ці книги! Вони відстійні.
Кожен каже щось своє. І кого слухати?
Чию історію простежувати?
-Що таке? -Вона дуже штовхається.
-Так? -Так.
Овва!
Здається, у мене перейми.
-Зараз? Ти впевнена? -Так.
-Я боюся, що ми облажаємося. -Звісно, ми облажаємося.
Цього не уникнути, але… Твої батьки теж з тобою облажалися.
Мої зі мною. Їхні батьки облажалися з ними.
Це кругообіг людей, що лажають один з одним.
-По дорозі купимо бургерів. -Нащо?
Мені треба поїсти. У лікарні не дозволять.
Мабуть, на те є причина.
Ні! Я збираюся виштовхнути дитину з вагіни
після того, як з'їм сендвіч з куркою.
-Поїхали! -Гаразд.
Боже мій! Батьки.
Я подзвоню їм. Не хвилюйся.
-Сюди. -Сюди? Добре.
Вони взяли бургери по дорозі?
Моя дівчинка.
Так, у неї серйозні перейми, але ви молодець.
Ось так ми робимо справи.
Без паніки. Просто робиш свою справу.
Гей! Ну ж бо. Де ви?
-Ріку! -Так?
Ви маєте тримати мене в курсі.
Ось так.
Ось так. От-от.
Вдихни. Спробуй дихати.
Принести тобі сік або воду?
Добре.
У мене питаннячко.
Забудьте. Ви дуже зайняті. Вибачте.
Я щойно зрозумів, що мушу згадати колискові, які я співав тобі.
-Я пам'ятаю. -Так.
Ти молодець.
Дев'ять.
Вісім.
Сім.
Гаразд. Тримаєшся, тато?
Все добре.
-Гаразд. П'ять. Ось так. -Молодець. Ось так.
Чотири.
-Ось так. -Добре.
Готово!
Молодець, мамо!
Прошу, мамо.
Привіт, доню.
Привіт, крихітко.
Привіт, Роузі.
-Привіт! -Привіт.
У тебе випадково нема досвіду взаємодії з дітьми?
Ні.
Байдуже. Ходімо зі мною.
Що ти зробив?
Сьогодні в мене день народження.
З днем народження.
Дякую.
Я хотів погладити одну на день народження.
Добре.
Інші приревнували, тож я теж їх погладив.
Ти випустив усіх з клітки?
-Так. Ось що сталося. -Так.
-Гадаю… -Вони жують розкадровки.
Боже мій. Овва. Гаразд.
Гаразд, хапай розкадровки. А я тоді…
Я чудово ладнаю з дітьми.
Ти перша.
Я відійшов на п'ять хвилин, а ви вже на столі.
Перепрошую.
Привіт, друже. Вибач. Я не хотів.
Ні.
-Вона не хоче зупинятися. -Вони розлютилися.
-Вони все їдять. -Ходімо, хлопці. Прожени їх.
-Вибачте. Вперед! -Ти молодець. У тебе талант.
Притулися обличчям до морди. Притулися до морди. Вона така м'яка.
-О, маленька. -Привіт.
-Навіть на спині. -О ні! Віднеси її до ванної.
-Усе гаразд. -Йой!
Гейбе, вибуховий кінець треба відвертати від себе.
Допоможеш мені? Я не можу дістати…
Повір,
саме за цими моментами сумуватимеш найбільше. Добраніч.
Кози?
-Ціле стадо. -Чому?
Бо це був день народження Джейка. Він хотів випустити їх і погладити.
Це було мило.
Можна з тобою попрацювати, познайомитися з Джейком? Вам наче весело.
Ненавиджу свою роботу.
Що за…
Перепрошую?
Ви дуже гучні.
Це ти гучна!
А ще це не бібліотека!
Вдай, що читаєш!
Боже мій!
Гей! Книга тепер моя.
Ні!
Я не спатиму, бо я твоя нічна сова.
Що таке? Ти нічна істота?
Так, нічна?
На тебе чекає купа справ та документів.
-Що ще треба зробити? -Які в тебе ще справи, совонько?
Маленька нічна совонька…
Мабуть, ще треба звільнити працівників?
Треба звільнити працівників? Ні! Ми не звільнятимемо працівників.
Ні.
Так?
-Нат, ти в порядку? -Так.
Звучить так, ніби зовсім не в порядку.
Так.
-Що таке? -Це все гормони.
-Я… -Я розумію.
Добре.
Я хочу, щоб ти знала, що це нормально.
Якось не дуже нормально.
Але це нормально.
-Добре.
Таке буває, коли ти чекаєш на дитину. Ніхто про це не говорить.
Але ти трохи сумуєш.
Ти оплакуєш людину, якою ти була раніше.
Бо як би ти не хотіла бути мамою,
ти більше ніколи не станеш такою, як була раніше.
Я не хотіла тебе злякати.
-Гаразд. -Це…
Це величезні зміни у мозку.
Ти відпускаєш стару себе.
Так.
Але ми з татом завжди поруч, що б там не сталося.
Гаразд. Ми майже закінчили.
Що відбувається? Усе гаразд?
Стрижка.
Я почувалася огидно.
І ми вирішуємо проблему, чи не так?
Так.
Поглянь на себе.
Ще трохи треба почаклувати, але що скажеш по довжині?
Боже! Це прекрасно!
Я виглядаю як типова мама.
Але це ж добре, чи не так?
Мамині джинси, татове тіло.
-Батьківство — це круто, так? -Ні.
Така довжина не каже про те, що ти мама.
Я не хочу так виглядати. Це жахливо. Мені не подобається.
А мені подобалася така стрижка на тобі.
Тобі подобалося все, коли я була в її віці.
-Мені завжди все в тобі подобається. -Так?
-Так. -Доведи.
Добре.
Ви не могли б залишити нас на хвилинку?
-Так.
Ми будемо у своїй кімнаті. Ти гарна.
Я ще можу підрізати кінчики, аби зрівняти…
Виглядає чудово.
Як ти?
Кажи. Я знаю, що це не через волосся.
Мені здається, що в мене більше немає життя.
Бо я не малюю.
Я не бачуся з друзями.
Я нічого не роблю. Мені здається…
що я тільки це.
Ні, та ні ж… ти все.
Справді.
Ти стільки робиш.
І при цьому спиш по дві години кожні три дні.
Це неймовірно.
Ти буквально
зберігаєш життя маленької людини власноруч.
Ти чудово справляєшся.
І це буде найважчим випробуванням у житті.
В усьому житті.
Коли ти через це пройдеш, а ти через це пройдеш,
ти злетиш до небес, ніби ракета Ілона Маска.
Обіцяю.
Ти дуже гарна.
Ось так!
Половина торта на пів дня народження!
Дивися!
-Неймовірно. -Овва!
Погляньте на неї.
Вона навіть не знає, що робити.
-Уявляєш? -Овва!
-Це торт! -Скуштуєш?
-Хочеш торта? -Це тобі, крихітко.
Ох, старенька! Тобі вже пів рочку!
Саме так!
-Хочеш торта? -Ось так.
-Усі готові? -Ось так.
Не хочу обрізати Гейба.
Трохи нахилися. Всі готові?
-Ось так! -Поїхали!
Один, два, три. Так!
Ханна!
Ханна, я хочу кави. Негайно!
Вона завжди засмучена через козячі лапки.
Вибачте, в мене тут є кілька ідей щодо Біллі.
Я не ідей хочу, а кави.
Так.
Я намагалася показати їй малюнки. Вона не вважає мене художницею.
Не думала, що це буде так складно.
Може, звільнитися? Стати баристою? Не знаю.
Ти коли-небудь думав піти?
Узагалі-то, я…
знайшов іншу роботу.
-Справді? -Так.
Але я не знаю, чи погоджуся.
Це невелика кінокомпанія, що знімає документалки.
Горизонтальний кар'єрний крок. Нижча зарплатня.
Хоча я буду продюсером.
Ти будеш продюсером?
Невеличким продюсером.
Тоді погоджуйся. Зроби це…
Це ж наблизить тебе до мрії. Погоджуйся.
Вони знімають документалку про хелі-скі. Знаєш, що це?
-Ні. -Це стрибки з вертольотів на лижах.
-Тож… -Ти б спробував?
-Ні. Я поїхав би з тими, хто займається. -Дивився б.
Так. Я поїду до Швейцарії,
Аляски, Чилі, Японії, якщо пощастить.
Завжди мріяв відвідати Японію.
Боже мій!
Цей мульт…
Цей мульт.
Режисер анімації зробила неперевершену роботу.
Коли я вперше його подивилася,
у мене було те саме відчуття, коли я подивилася «Віднесені привидами».
Обожнюю цей мульт.
Я вже кілька років кажу,
що хтось має зняти фільм за мотивами «Віднесених привидами».
Не може бути.
-Так. Що в цьому поганого? -Ні. Боже мій.
-Що з цим не так? -Ні!
-Що не так з ремейком? -Я йду.
Що поганого в ремейку?
Добре.
Створювати
ремейк анімаційного фільму з реальними акторами —
це ніби намагатися розповісти комусь про те, що тобі наснилося.
Магія не перекладається. Це так не працює.
Тож ти вважаєш, що безглуздо взяти історію
та розповісти її двома способами?
Нащо тобі фільм з акторами,
коли анімація в рази гарніша?
Вона передає те, що не може передати реальність.
То ти кажеш, що не існує жодного ремейку анімаційного фільму,
який би не був на рівні оригіналу або бодай кращий за оригінал?
-Жодного? -Наприклад.
«Черепашки-ніндзя». Бум.
2014?
Ні, не 2014. 1990.
Але є інші. Я можу навести інші приклади.
Так, будь ласка.
На жаль, не взяв нотатки з собою.
Гаразд.
У мене є нотатки.
Добре.
Я б жила на вулиці біля Бульвару Сансет.
Беверлі Гіллз. Класика.
А ще анімаційна студія біля шосе Тихоокеанського узбережжя.
На тебе чекатимуть жахливі затори.
Нічого. Це ж не на самому шосе.
Так. Ближче до пляжу. Це добре.
Так. А ти?
Я людина простих смаків. Мені потрібна невеличка продакшн-студія.
П'ятдесят-шістдесят працівників.
Чотирикімнатна квартира прямо над нею.
Тож ти хочеш вести буржуазний спосіб життя десь у Брентвуді
або величезний маєток за 30 мільйонів. З дизайном середини століття?
Ні. Зовсім ні.
-Дякувати Богу. -Ні.
Вибач.
Ні. Я хочу чогось теплого й душевного.
Якось друг назвав мене чорничним мафіном.
-Мені треба щось… -Я обожнюю мафіни.
…таке.
Мабуть, іспанське бунгало,
що сягає корінням у минуле, але при цьому дивиться в майбутнє.
-Щойно вигадав. -Мені подобається.
-Років через п'ять? -Скоріше через шість.
Шість. Це реалістичніше.
-Тут все так довго. -Дещо, не все.
То як нам бути? Як нам це зробити?
Як нам цього досягти?
-«Нам»? -Тобто тобі й мені…
-Окремо. -Так.
Що?
Коли я переїхав до Лос-Анджелеса…
я переїхав, бо думав, що так треба.
-Так. -Для роботи.
Я щойно зрозумів, що я змарнував стільки часу,
намагаючись переконати себе, що моє місце тут.
Але мені так більше не здається.
Мені здається, що це стовідсотково моє місце.
Здається, і моє теж.
Добре.
Привіт, я Джейк.
-Кара. -Радий знайомству, Кара.
Навзаєм.
-Я вже йду. -Так.
Я радий, що ми познайомились.
Привіт!
-Як справи? -Привіт. Я з подарунком на новосілля.
-Не варто було. Це… -Це для нас обох.
Вип'ємо.
Давно ми не відпочивали так.
Я знаю. Вітаю. Будьмо.
-Будьмо. -Це місце чудове.
Дякую.
Тільки подивися! У тебе є своє маленьке… затишне місце.
-Так. -Простір для репетицій!
Сусідам точно сподобається.
Знаєш що? Їм пощастило.
-Пощастило, що вони тебе чутимуть. -Гадаєш?
-Спробуєш? -Так.
-Постав ногу сюди. -Що мені робити?
-Цю ногу сюди. Тепер… -Боже.
Треба штовхати.
-Сильно штовхати. -Це лякає.
Ну ж бо, штовхай.
Спробуємо барабанний дріб.
Швидше!
Чекай.
Вибач.
Давай поговоримо про це.
Добре.
Хвилинку.
Так.
Бо минулого разу
ми домовилися, що це не буде серйозно та ось що сталося.
Але це може стати ще серйознішим, бо в нас є Роузі.
Тож…
Так, звісно. Таке може бути.
Тож я подумав…
Може, вам з Ро переїхати до мене?
Я не наполягаю. Але тут можна обладнати невеличку арт-студію.
До того ж, у районі є дві хороші школи для Ро.
Якщо планувати заздалегідь,
думаю, буде розумно подумати, де вона вчитиметься.
Але ж…
Я ледве тримаюся на плаву.
А ідея переїзду… Батьків не буде поруч…
Ми можемо робити все удвох.
Як люди, в яких спільна дитина.
Або як батьки.
Що найгірше може статися?
Ми можемо спробувати і подивитися, що буде далі.
Це може погано закінчитися. Гейбе, ми з тобою дуже різні.
-Це погано? -Я не хочу це втратити.
А що як ми не повернемося до того, що маємо? Це добре. Це працює.
А що як…
А що як у нас усе чудово вийде?
Може, це лише початок
чогось прекрасного?
А що як станеться так?
Що як Ро житиме з обома батьками?
Мені страшно. Вибач.
Я не можу. Я не можу ризикувати.
Я не хочу ризикувати.
Це заради Ро. Вибач. Не можу.
Це…
Я зрозумів.
Те, що я не готова, не означає, що ти не готовий.
Насолоджуйся цим простором.
-Так. -Почни з кимось зустрічатися!
-Зустрічатися. -Або ні. Я не знаю.
Якщо хочеш.
Добре.
Вона така мила!
Йди сюди, маленька.
Велика відрижка!
Я сумую за тобою.
А я за тобою.
Я теж сумую. Дуже.
Чекай, я це пам'ятаю.
Ти завжди була найорганізованішою людиною у світі.
Це просто каракулі.
Просто каракулі?
Ні, це…
Це чудово. Хто це?
Коли Ро народилася, вона плутала день і ніч,
тож ми почали називати її маленькою совою. Буп!
Біп!
А Гейб говорить з нею пронизливим голосом, аби вона говорила як сова.
Це наймиліше та найдивніше дійство, яке тільки можна уявити.
Чи не так?
Тож Гейб живе в іншому місці?
-Еге ж. -І як воно?
Це відстій.
Він запропонував мені залишитися, але я сказала йому насолоджуватися
власним житлом та ліжком, запрошувати до себе жінок.
-Чекай, це була твоя ідея? -Так, моя.
-Навіщо ти це зробила? -Не знаю.
Я була приголомшена.
Я вперше побачила в ньому чоловіка,
це було страшно і приголомшливо.
І…
Я облажалася!
-Треба лізти далі. -Гаразд!
-Ти щось знайшла? Даси мені? -Так, тримай.
ВИСОТА
Це ж моя афіша.
Це моє ім'я!
Стань біля неї.
Глянь! Хочеш це подивитися?
КАЧЕНЯ КАЧЕНЯ КОЗЛИК!
-Підемо дивитися? -Так.
-Не роби цього. -У мене нема хисту, але…
Я гадала, ти скажеш: «У мене нема язика».
Я головний продюсер «Острова Сейбл».
-Справді? -Так. Цього не буде.
-Грошей не дадуть. -Не кажи так.
-Круто, бо це мій проєкт. -Так. Боже мій! Це неймовірно!
Я також подумав, що ми могли б знайти разом житло.
Знайти житло, тобто жити разом?
-Так, якщо тільки ти не хочеш. -Ні. Я хочу.
А ти хочеш?
-Тоді зробімо це. -Гадаю, варто це зробити.
Я почну шукати.
Я не можу. Ця штука погано працює.
Ти серйозно?
Я просто хочу прибрати бруд з ваших ніг.
Вибачте!
Вона така ж мила, як Наталі, коли вона була маленькою.
Ми зробили цю дитину.
Тобто через іншу дитину.
-Я второпав. -Гаразд.
Як справи?
Непогано.
Привіт, Гейбе!
-Привіт. -Привіт!
Хто це?
Гадаю, це Міранда. Його нова дівчина.
-Серйозно? -Гарненька.
-Чудово, що вона прийшла. -Так.
Чудово для нього.
Я знаю.
-Привіт! -Привіт.
Можна тебе на хвилинку?
Що таке?
Я просто не знала, що сьогодні прийде Міранда.
Ти сказала запросити когось.
Так, але я просто не знаю її,
і вона в будинку моїх батьків.
І?
Тепер вона знає, що я живу з батьками, і це для мене дивно.
А чому ні?
Вона в моєму житті. Я хочу, щоб вона була в нашому.
Щоб познайомилася з Роузі.
Але я маю тобі подякувати.
За що?
Якби ти не сказала мені
знов почати ходити на побачення…
я б її не зустрів, тож дякую.
Будь ласка.
Було весело.
Так.
Добре, бувай.
-Так. -Бувай.
Бувай.
Так, так, так.
Як мило.
Так. Розумієш?
Тут усе швидко відбувається. Треба не відставати.
Я збирався це з'їсти.
-Усе гаразд. У нас є ще. -Справді?
-На кухні. -Я піду візьму. Хочеш щось?
Ні, все гаразд. Чекай! Я хочу тобі дещо показати.
Я збираюся показати Люсі своє портфоліо.
Мені потрібна твоя безкомпромісна і чесна думка.
-З радістю. -Подивишся?
Проведи пальцем.
Треба ж.
Вони чудові.
-Справді? -Коли покажеш їй?
Скоро. Найближчим часом.
Поквапся, скоро завершується проєкт.
Вона набиратиме працівників на новий проєкт.
-Їй треба мати на увазі тебе. -Так.
Не знаю. Важко продавати себе таким чином.
Треба просити те, чого хочеш.
Добре?
Люсі?
Так.
Вибач.
-Це нова пісня для кінцівки? -Так. Подобається?
Так.
Точно? Чудово.
Передай команді, що ми ухвалюємо останню версію!
-Ура! -Так!
Тепер, коли у вас є вільна хвилинка, ви зможете поглянути на моє портфоліо?
Якщо у вас є час…
Із задоволенням. Надішли мені посилання.
Дякую.
Вона навіть не відкрила посилання.
Треба дати людям місяць, перш ніж питати.
-Місяць? -Саме так. Місяць.
І чим тільки люди займаються?
Ти дивився квартиру у Гайленд Парк?
З милою плиткою у ванній, неподалік від пончичної,
а це гарний бонус.
Що таке?
Ми отримали фінансування проєкту «Острів Сейбл».
Добре.
Я маю їхати до Нової Шотландії.
-Гаразд. -На пів року.
На пів року?
-Або рік. -Отакої.
Так.
-Це не найкращий момент. -Так.
Тож ми не шукаємо квартиру?
Ну…
Ми можемо.
-Просто… -Ти там…
не житимеш.
Так.
Усе гаразд. Гей.
-Вибач. -Не вибачайся.
Це ж чудова можливість для тебе.
Ми впораємося. Я впевнена.
Добре.
-Ходімо купимо морозива. -Добре.
-Бувай, мала. -Бувай.
Скоро побачимося, гаразд?
Біжи. Розважайся, поки мене немає.
Ходімо.
-Привіт! -Гей!
Тобі вдалося!
Їхала усього-на-всього чотири роки.
Я отримала запрошення на передродини Ніколь. Ти підеш?
Я маю. Я живу у сусідньому кварталі.
-Добре. Якщо ти підеш, то я теж піду. -Ще раз побачимося!
Так.
Дякую, що запросила.
Так! Звісно!
Так…
Мені потрібно було втекти, і я вдячна, що я тут.
Я рада, що ти тут. Можеш приїжджати, коли завгодно.
Мій диван — твій диван. Це і твій дім теж. Добре?
Дякую. Я піду за соком. Тобі взяти?
Ні, дякую.
Я зараз.
Добре.
-Чорт. -Боже. Мені дуже шкода.
Ні, все гаразд.
Усе гаразд. Не хвилюйся.
Вони старі. Усе гаразд. Серйозно, усе гаразд.
Не треба було так казати. Я хотів пригостити тебе чимось.
А, ну…
тоді вони вінтажні й безцінні.
Я так і думав. Я глибоко вибачаюся і хочу тебе пригостити.
-Не треба. -Ні, я пригощу.
-Гаразд. -Вибач ще раз.
Дякую.
Я хочу сплатити за рахунок цього столика.
Не можу уявити, яким було б моє життя тут.
Що? Це брехня.
Ні, бо це приголомшливо.
Байдуже. Тобі не судилося.
Тобі випало створити свою чудову родину.
Так.
Я кажу, що знайшла чудову квартиру неподалік.
Вибач, я тебе не…
Агов?
Я сумую за тобою.
Я теж сумую за тобою!
Я казала про квартиру. Тобі мав надійти лист.
Вибач. Я нічого не чую.
-Там є місце для моєї студії. -Я змерз.
Ти мене чуєш?
Привіт.
«Блу Ботл»?
Що?
Кави?
Так. Дякую.
Доброго ранку.
Матусю!
Як ти, крихітко?
Добре.
Добре. Я сумую за тобою.
Покличеш тата на хвилинку?
Тата немає вдома.
Ні? Де він?
Тато сказав, що головна Джессі.
Хто така Джессі?
Це дівчинка.
Вона всю ніч була з вами?
Так, вона спала на дивані.
Я сумую за тобою. Коли ти повернешся?
Я скоро повернуся. Гаразд?
Добре. Люблю тебе. Бувай.
-Бувай, мамо. -Бувай, Ро.
Якого біса?
Йо, це Гейб. Залиште повідомлення.
Гейбе, передзвони мені негайно.
Доброго ранку.
Привіт.
Може, перекусимо перед тим як їхати на пляж?
Мені треба їхати. Додому. Гадаю, мені треба додому.
До…
-Техасу? -Так.
-Ти щойно прилетіла. -Я знаю.
Дзвонила Роузі. Вона не знає, де Гейб.
Я теж не знаю. Він не бере слухавку.
Вона всю ніч була з нянькою.
Тож вона… з нянькою?
Так, але я її не знаю. Я не знаю, хто ця людина.
Тобі обов'язково їхати? Я взяла тижневу відпустку.
Так. Я знаю.
-Ми збиралися піти на бранч… -Але ж Роузі для мене важливіша за…
бранч та пляж, розумієш?
Так. Звісно. Так.
-Гей. -Будеш каву?
Так, дякую.
Їдьмо на пляж?
Так.
Зупинимося десь на бранч?
-Наталі? -Так?
-Зайди до мене, будь ласка. -Так.
Так?
Сідай.
Я буду чесною з тобою.
Добре.
В тебе є навички. Гарна перспектива, чудове затінення.
Дякую.
Але все якесь похідне.
Взагалі-то, дуже похідне.
-Що ви маєте на увазі? -Ти ніби використовуєш алгоритм.
Ти талановита.
Ти виконала роботу. Це добре. Навіть чудово.
Але мені здається, що ти малюєш те, що вважаєш за потрібне,
бо ти вже таке бачила.
Я бачу Барберу.
Я бачу Чака Джонса.
Я бачу Тіссу Девід.
Я навіть бачу себе, але я зовсім не бачу тебе.
Добре.
То, може…
ви допоможете мені знайти мій голос?
«Допомогти знайти твій голос».
Я багато років працювала асистентом у «Піксарі».
Багато чого навчилася. Було чудово. Але найбільший урок
був у тому, що я витрачала стільки часу, допомагаючи іншим знайти їхній голос,
що в мене не було часу на пошуки власного голосу.
Одного дня я звільнилася.
Знайшла собі лайнову роботу, яку я не брала з собою додому.
І кожного дня я шукала свій голос.
У мене не було наставника. Мені ніхто не допомагав.
Розумієш?
Це натяк, що я маю звільнитися?
Я натякаю на те, що в кожного в житті є момент,
коли ми маємо вирішити, що для нас найголовніше.
Це.
Це найважливіше для мене.
Тоді це той самий момент.
Вона тебе звільнила?
Ні, але вона сказала, що всі мої малюнки неоригінальні, нецікаві.
А також, що я копіюю інших ілюстраторів і що мені треба звільнитися.
Ти мене слухаєш?
Так. Так. Вибач, Нат.
Це дуже несправедливо.
Коли в мене буде час, я зателефоную Дженні.
-Вона допомагала мені з ролями… -Не дзвони Дженні.
Я не хочу, щоб ти допомагав.
Я просто хочу виговоритися.
Я хочу поговорити зі своїм хлопцем та заспокоїтися.
Я просто хочу поспілкуватися,
бо останнім часом нам це не дуже вдається.
Вибач. Так.
Я створила для тебе простір. Надіслала тобі список квартир.
Ти навіть не дивишся на них. Ти не відповідаєш.
Я намагаюся створити з тобою дім і життя. Я б…
Я б хотіла, аби я теж була в твоїх планах на життя.
Нат, я розмовляю з тобою по телефону. Я говорю з тобою. Я…
У мене був безглуздий день.
Я дуже змерз.
Я на іншому боці континенту, але я тут. Я говорю з тобою.
Я не знаю, що ще тобі потрібно.
Я дуже стараюся. Я знаю, що це так собі.
Може, ти саме там, де маєш бути.
Але не зі мною.
У нас не виходить. Не виходить.
Якщо тобі здається, що в нас не виходить, тоді так і є. Мені шкода.
Добре. Бувай.
Так. Привіт.
Гей, Ро! Привіт, маленька!
-Привіт, крихітко. -Мамо!
Привіт! Я за тобою скучила!
-Ти малюєш? -Так.
Боже мій. Яка краса.
Забереш свої речі? Ми їдемо додому. Бери речі, і поїдемо.
І іграшки теж.
Що таке?
Ти залишив нашу доньку наодинці з людиною, яку я не знаю?
Із сестрою Міранди…
Ти залишив її на ніч із нянею, яку я не знаю.
-З сестрою Міранди. -Чудово, Гейбе. Я просила один уїк-енд.
Щоб поїхати до подруги у Лос-Анджелес.
Хто казав зриватися, заходити та кричати? Можна було подзвонити.
Мені подзвонила донька. Я мала повернутися додому.
Вибач, у мене плани змінилися. Вона не мала залишатися на ніч.
-Ти не могла мені довіритися? -Ні.
Тож тільки ти за це відповідаєш. Я робив пропозицію Міранді.
Ось що сталося. Ось що вийшло.
Спонтанні плани. Нічого такого, просто пропозиція.
О Боже.
Гаразд.
Типова ти… «Гаразд». Ну гаразд.
Круто.
Роузі. Іди сюди.
О, Натті.
Ходімо всередину та висохнемо.
Привіт, мамо.
Добре.
Ти нарешті повернулася!
Це справді ти? Який я щасливий.
-Я люблю тебе. -Я на два дні, тату.
Шкода, що так сталося з Джейком.
-Гаразд. -Дякую.
Я зробила печиво і брауні. Що ти хочеш?
Я голосую за брауні.
SXSW ВІДКРИТО ПРИЙОМ ФІЛЬМІВ
ПЕРЕДРОДИНИ НІКОЛЬ
Гадаєш, це тут?
Більш схоже на мій найгірший кошмар.
Ходімо.
Це наймиліша вечірка у світі.
Думаєш, вони розкриють стать?
Це хлопчик. Усі знають, що це хлопчик.
Ну… Твоя правда, усюди блакитний.
-Будинок просто величезний. -Дякую.
Ми вирішили знайти більший будинок, дізнавшись про вагітність.
Плануєш придбати будинок?
Ні, я в Лос-Анджелесі, там захмарні ціни. А ще мене звільнили.
-Ну… Таке буває. -Таке буває.
Як твій гарненький хлопець? Я бачила фото в інтернеті.
Ми нещодавно розійшлися.
Ну, знаєш, таке теж буває.
Так.
Ти досі малюєш?
У мене досі є твій останній малюнок. Він висить на холодильнику.
Ні. Я не малюю…
Зрозуміло.
Енджі, дякую, що прийшла. Вибач.
-Бувай.
-Чекай. Що? -Я знаю.
-Я маю йти. Я більше не можу тут бути. -Що? Ми щойно прийшли.
Стривай. Чекай!
Ні. Я намагаюся пояснити людям, що моє життя не так склалося, як гадалося.
Це сумно і жалюгідно.
-Благаю, ходімо. -Хвалися чимось хорошим.
Чим хорошим? Ходімо.
Жартуєш?
Ми завжди мріяли про життя в Лос-Анджелесі. І це сталося!
Я житиму з тобою до 40 років, бо я бідна, безробітна,
самотня та помру на самоті. Благаю, Каро. Я хочу додому.
Я йду.
Добраніч, совонько.
Ти правильно зробила, що не прийшла на передродини.
Це був справжній кошмар.
Я не змогла.
Ніщо всередині мене…
Я просто не змогла.
Усе гаразд.
Вибач.
За те що полетіла з Лос-Анджелеса.
Я була так далеко від дому, і я не могла впоратися з ситуацією з Гейбом.
Я погано повелася. Мені шкода.
Послухай.
Усе гаразд.
Справді.
Я хочу, щоб він був щасливим.
Він робитиме своє, а я своє.
Це лише нагода зосередитися на собі,
на доньці, на роботі.
Тобі пощастило, що в тебе є те, що ти любиш.
!МАЛЮЙ!
НІЧНА СОВА
ТАТУЮВАННЯ
Привіт, пронозо.
Можна подивитися далі?
Далі я ще не намалювала.
Чого ти чекаєш?
Це так мило. Це твій найкращий малюнок.
Може, коли доведу це до ладу, відправлю це на фестивалі.
Круто.
БЛОГ НАТАЛІ БЕННЕТТ
САЙТ УСПІШНО ОПУБЛІКОВАНО
ЗАЯВКУ ПРИЙНЯТО!
Боже мій! Яка гарнюня!
Тато прийшов привітатися у твій перший день у школі.
-Привіт! -Ну ж бо! Дай п'ять.
Добре!
У тебе буде найкращий день.
-Тут є гірка! -Тут є гірка.
Давай. Іди пограй.
-Я люблю тебе.
Я приготувала для вас подарунок на весілля.
О ні.
Вибачте, я не скористалася подарунковим списком, тож…
Оце так!
Заглушки для барабанів.
А для тебе шумопоглинаючі навушники.
-Це дуже мило. Дякую. -Дякую.
Гаразд. Я маю відповісти. Побачимося пізніше.
-Бувай.
-Привіт! -Привіт! Нат! Ти не повіриш.
Що?
Твій комікс «Нічна сова» потрапив до списку найкращих коміксів у мережі.
Боже мій.
#3 «НІЧНА СОВА» НАТАЛІ БЕННЕТТ
Боже мій!
-Боже мій. -Що?
-Боже мій!
«Вітаємо, вашу анімаційну короткометражку "Індиго" відібрано
на конкурс "Нові Голоси" Південно-західного кінофестивалю!»
Що?
Удар цицьками!
-Як вихідні? -Ми їли морозиво два вечори поспіль.
Це мав бути наш секрет.
Бабуся й дідусь надворі. Вони хочуть тобі почитати. Іди привітайся.
Люблю тебе!
Я маю дещо тобі показати.
-Справді? -Так.
Гаразд. Гадаю, мені сюди.
Та-да!
Боже, Нат. Це…
прекрасно.
Дякую. І це ще не все.
Що?
Мене запросили до комітету Південно-західного кінофестивалю.
-Що? -Так.
Нічого такого, але це анімаційний…
Ти жартуєш? Це ж чудово!
Овва, та ти що… Нат, нічого собі.
-Так. -Це…
Так.
Це все…
сталося дуже швидко після довгого очікування.
Так.
Я буду там, і Роузі теж.
Наш менеджер намагається
влаштувати нам виступ на фестивалі.
Тож спробуємо потрапити на ті ж вихідні.
Ви гратиме на фестивалі?
Ми намагаємося.
Я хотіла б побачити тебе знову на сцені.
З радістю.
Привіт, Джейку.
Я сподівалася, що зможу додзвонитися, але нічого.
Я просто хотіла сказати,
що мою короткометражку відібрали на SXSW.
І що…
І що я схвильована та дуже пишаюся собою.
Ти єдина людина у моєму житті, яка розуміє, що це для мене значить.
Тож я хотіла тобі це сказати.
SXSW
-Привіт.
Боже мій. Покрутися.
Мені поголитися?
-Подобається? -Я в захваті!
-Справді? -Так!
Сюди!
Наступний.
Доброго дня. Наталі Беннетт.
Тримайте.
Дякую.
Будь ласка.
-Доброго дня! -Наталі Беннетт.
Тримайте. Це ваше.
-Дякую. -Будь ласка.
Тож ти казала, що на створення «Нічної зміни»
тебе надихнули ритуали перед сном доньки.
Так. Перші кілька місяців вона не спала вночі.
Ми просто божеволіли. Якось так і почали
називати її нічною совонькою.
Зазвичай, додаючи лайливе слово.
«Наша маленька, біп, нічна сова!» Прикрий вуха, крихітко.
-Вона дуже мила. -Дякую.
Ми з її татом жартували, що, мабуть, вона переймається
через купу справ, які вона має зробити наступного дня.
Це стало нашою історією,
де вона була нашою совонькою бізнес-леді у костюмі, що постійно хвилюється.
Це був наш із ним жарт.
Нам було дуже смішно.
Але ми не знали, чи це буде смішно іншим.
Я з власного досвіду знаю, що таке не спати цілу ніч,
хвилюючись через купу речей, про які треба подбати наступного дня.
Дзвоніть коли завгодно, бо я ніколи не сплю.
-Добре. Я так і зроблю. -Чудово!
-Дякую, що завітала. -Вперед, мамо!
-Гей, хіба це не старий гурт Гейба? -Так.
Боже мій. Ходімо.
Боже мій. Нічого собі! Як справи? Як ти?
Рада тебе бачити.
-Привіт.
Беннетт?
Чорт забирай! Скільки пройшло? П'ять років?
Так.
Привіт.
Оце так.
-Це божевілля. -Я знаю.
Я бачила афіші з твоїм турне і все таке інше.
Ти тепер зірка.
Ні.
А ти як? Як малювання? Як справи?
У мене сьогодні прем'єра короткометражки.
-Справді? -Так.
-Серйозно? Оце так. -Так.
Я бачила, що ти заручений.
Вітаю.
Одружений.
-Ні. -Так.
-Ти одружений чоловік! -Так.
Оце так.
-Ми вагітні. -Ні!
-Так. -Справді?
Так. Це божевілля.
Я маю дещо тобі сказати.
Пам'ятаєш випускний?
Я зробила тест на вагітність того вечора.
Тож дитина була б…
Так, дитина була б моя.
-Тест був негативний! -Гаразд.
Ні.
Ти будеш чудовим татом.
Вони чудові.
Хто цей чоловік?
Ось він! Погляньте на нього.
Чому ти це від мене приховував?
Я першого дня сказав вам, що я барабанщик.
-Я не повірила. -Ти сказала, що я працюю у хімчистці.
Неймовірно. Молодець!
-Скажи «молодець»! -Хочеш пива?
-Пива? -Так. Добре.
-Боже мій! Ось. Тримай. -Хочеш маленьке пиво? Гаразд.
Це було неймовірно.
-Я трохи заіржавів. -Ні.
Де Міранда? Я думала, вона прийде.
Ми… розлучилися.
-Що? -Так. Просто…
Мені шкода. Ти в порядку?
Так, усе добре.
Було важко кілька тижнів, але…
Це була не ти.
У когось є зайвий квиток?
У когось є квиток? У вас є квиток, яким ви не скористаєтеся?
-Є зайвий квиток? -Ні, вибач.
У когось є зайвий квиток, який не шкода віддати мені?
Джейку?
Привіт.
Ти виглядаєш…
Привіт.
Що ти тут робиш?
Я хотів
тебе здивувати.
Я не зовсім так планував, мій рейс затримали в Торонто.
Я щойно приїхав. А квитки розпродані.
Розпродані. Це ж неймовірно! Молодець!
Ти приїхав сюди…
Тебе відпустили з роботи?
Ні. Фактично, так, але їм це не сподобалося.
Було багато розлючених розмов. Декілька розлючених дзвінків.
Коли я ввімкну телефон, точно побачу декілька розлючених голосових повідомлень.
Я маю робити те, що мушу.
Я отримав голосове від тебе.
І правда в тому,
що краще я буду тут заради тебе, аніж будь-де заради себе.
РЕЖИСЕР НАТАЛІ БЕННЕТТ
Наталі!
-Привіт.
Доброго вечора, Люсі. Я не знала, що ви прийдете.
Я була у комітеті. Побачила твоє ім'я у програмі.
Я хотіла привітатися.
Ціную це. Дуже дякую.
Я знаю, що була до тебе суворою.
Так само, як люди були суворі до мене, коли я починала.
У цій індустрії важко.
Так.
Я могла б зробити більше.
Мабуть, ви зробили саме те, що мали зробити для мене.
Так чи інакше, ти знайшла свій голос.
Я дуже тобою пишаюся.
Я хотіла запросити тебе до офісу,
коли повернешся до Лос-Анджелеса.
Я б залюбки подивилася, над чим ти зараз працюєш.
Так. З радістю.
Дякую, Люсі.
Будь ласка.
-До зустрічі. -Так.
Пам'ятаєш, коли ми востаннє були на цьому мості?
Звідки все почалося.
Того вечора ти сказав,
що будеш поруч.
І ти завжди був поруч, на кожному кроці.
Я намагався.
Ти був найкращим партнером, Гейбе.
-Припини. -Ні, не припиню.
Ні.
Я весь цей час казала собі, що ми не повинні бути разом…
бо, може, ми б не давали розвиватися одне одному.
Якщо б у нас нічого не вийшло, це було б надто складно з Роузі…
Я не хочу хвилюватися, що в нас нічого не вийде,
бо що як вийде?
І я весь цей час кохала тебе до нестями.
Нарешті.
Нарешті?
Нарешті.
Отакої.
Це так круто.
Можеш зачекати хвилинку?
-Ти зайдеш? -Так.
-Потримаєш? -Так.
-Зараз повернуся. -Я зачекаю.
Дякувати Богу, що ні, бо це ще одна причина.
-Цього разу ти робиш це зі мною. -Я знаю.
-Даси мені хвилинку? -Так.
В тебе все добре.
Дякую.
КІНЕЦЬ
Переклад субтитрів: Елеонора Мартіян