Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- NETFLIX מציגה -‬
‫אימי סיפרה לי שבאיטליה יש פתגם שאומר,‬
‫"איל פרימו אמורה נון סי סקורדה מיי".‬
‫אף פעם לא שוכחים אהבה ראשונה.‬
‫למרבה האירוניה,‬
‫היא מעולם לא הזכירה דבר על אהבה בחייה‬
‫או אפילו על איטליה, למען האמת,‬
‫עד הרגע האחרון.‬
‫כאילו שמדובר באיזושהי…‬
‫תעלומה גדולה או משהו.‬
‫ומסתבר…‬
‫שזה באמת היה כך.‬
‫אז כדאי שאתחיל מההתחלה,‬
‫שהייתה רחוקה מלהיות כזו.‬
‫אימא שלי קבעה כמה מאותם‬ ‫כללים מטורפים שכה אופייניים לה.‬
‫כלל ראשון, אסור להיות עצוב.‬
‫כלל שני, אסור ללבוש בגדים שחורים.‬
‫רק צבע דלעת. הצבע האהוב עליה.‬
‫היא הייתה כל כך מוזרה.‬
‫וממש אהבתי את זה בה.‬
‫כלל שלישי, היא רצתה שפליטווד מק ינגנו.‬
‫או להקת קאברים מקומית,‬
‫פליטווד זאק.‬
‫ברצינות, אימא?‬
‫זאק די חתיך.‬ ‫-אדי!‬
‫נכון. סליחה. אני מתאבלת.‬
‫וכלל מספר ארבע,‬
‫היא הורתה שבכל זאת אצא‬
‫לטיול שלנו לרומא לכבוד סיום הלימודים.‬
‫כנראה שהיא נסעה כשהייתה בגילי,‬
‫ומצאה שם את הייעוד שלה, או משהו.‬
‫ביקשתי לצרף את החברה הכי טובה שלי, אדי,‬
‫אבל היא סירבה. הייתי חייבת לנסוע לבד.‬
‫ולבד זה בדיוק איך שהרגשתי.‬
‫את בסדר?‬
‫כלומר, במובן המחורבן של המילה.‬
‫טוב. היי.‬
‫הסחה! טוב.‬
‫איזה תמונה כדאי לי לפרסם?‬
‫הינה. טוב.‬
‫תמונה בבגד ים לוהט,‬
‫או תמונה בבגד ים לוהט אפילו יותר.‬
‫איפה זה צולם?‬
‫טירת מקרני. באירלנד.‬
‫אדי, מעולם לא היית באירלנד.‬
‫הפוטושופ טוען אחרת. את רואה?‬
‫כמה חמוד.‬ ‫-ואו.‬
‫בדיוק בגלל זה אני לא ברשתות החברתיות.‬
‫בסדר. חנונית.‬
‫בדיוק בגלל זה את לא עושה שום דבר חברתי.‬
‫מתי בפעם האחרונה הלכת למסיבה?‬
‫ומפגשי דיונים לא באמת נחשבים למסיבות.‬
‫אבל באיטליה…‬
‫ברצינות, אם לא תעלי על המטוס הארור הזה,‬
‫ואז תחזרי עם איטלקי חתיך וסקסי,‬
‫לעולם לא אדבר איתך שוב.‬
‫חבל. ממש חיבבתי אותך.‬
‫לינה! לא יצאת עם אף בחור‬ ‫במהלך כל השנה האחרונה שלך!‬
‫מה לעזאזל הייתי אמורה לעשות?‬ ‫להביא בן זוג איתי לכימותרפיה?‬
‫בסדר.‬
‫אני גרועה.‬
‫אני לא מאמינה שאני טסה מחר.‬
‫אני לא מאמינה שתהיי שם לבד.‬ ‫-כן.‬
‫סבא וסבתא שלי כבר נפטרו.‬
‫כבר אין לי משפחה.‬
‫אימא שלך דיברה אי פעם‬ ‫על האפשרות לאתר את אבא שלך?‬
‫את צוחקת?‬
‫היא אמרה שאם היא תראה אותו שוב,‬ ‫היא תמצא את עצמה בכלא.‬
‫בחיי.‬
‫היא באמת הייתה הגדולה מכולן.‬
‫את צריכה את כל הספרים האלה?‬
‫זה נקרא להתקדם בחומר.‬
‫נכון, פרופסור. נכון.‬
‫את יודעת, בכלל לא בא לי לטוס.‬
‫אני רק רוצה להמשיך בחיי.‬
‫לינה.‬
‫ידעת שב־0.4 אחוז מכל הטיסות חוצות היבשות‬
‫יש בעיות תחזוקה?‬
‫את יכולה להירגע לשנייה?‬
‫את טסה לאיטליה, טמבלית שכמוך!‬
‫את תיהני בטירוף.‬
‫תחזרי אחריי.‬
‫אני איהנה בטירוף באיטליה!‬
‫תגידי את זה.‬
‫אני איהנה‬
‫בטירוף‬
‫באיטליה.‬
‫כל הכבוד.‬
‫אני אתגעגע אלייך, אדס.‬
‫זה לא שלא רציתי לטוס.‬
‫העניין הוא שלא רציתי לטוס בלעדיה.‬
‫עשינו הכול ביחד‬
‫כל חיי.‬
‫ועכשיו נותרתי רק אני.‬
‫ביליתי את כל התיכון‬
‫בהכחשה שהיא תנצח את המחלה, ובעצם התחבאתי.‬
‫לא ידעתי מי אני.‬
‫ואלמלא "משאלת חייה", כפי שהיא כינתה אותה,‬
‫הייתי מוכנה לשקוע באומללות‬ ‫ולהמשיך באותה דרך.‬
‫- נמל התעופה הבינלאומי רומא־פיומיצ'ינו -‬
‫אני כאן!‬
‫מונית, גברת צעירה?‬ ‫-לא.‬
‫בטוחה?‬ ‫-לא, תודה.‬
‫לינה! כאן!‬
‫לינה! יקירתי. פרנצ'סקה.‬
‫טוב, ניגש לעניין.‬
‫אמרת שאת דוברת איטלקית שוטפת.‬
‫קיבלת ציון גבוה בקולג' או משהו?‬
‫כן?‬ ‫-כן. במבחן ההשמה של הקולג'.‬
‫מהי מגבלת המהירות באיטליה?‬
‫אין לי מגבלות.‬
‫אז ספרי לי באיטלקית‬
‫את כל הדברים שאימא שלך סיפרה לך עליי,‬
‫שהיא הורתה לך לא לספר לי עליהם.‬
‫ששתיכן‬
‫נהניתן מאוד ביחד.‬
‫השתמשת בלשון רשמית מדי.‬
‫מכונית! מכונית רשמית!‬
‫לעזאזל!‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫אידיוט! תצפור לאחותך!‬
‫הגענו.‬
‫ברוכה הבאה לרומא.‬
‫את גרה פה?‬ ‫-כמובן שלא.‬
‫הדודן שלי מלמד אומנות במכינה.‬
‫הם עורכים מסיבת קוקטייל לבוגרים.‬
‫טוב שתכירי אנשים בגילך.‬
‫אני לא מרגישה טוב.‬
‫קצת שפתון ואיפור יוכלו לתקן את זה.‬
‫אני מקווה.‬
‫בסדר.‬
‫קדימה.‬
‫ותיפטרי מהמשקפיים האלה.‬
‫דרך אגב,‬
‫שמעתי שהיה לך אודישן מוצלח מאוד בפירנצה.‬
‫אני עוד צריך לגשת למבחן האחרון.‬
‫אבל שמעתי שהם מקבלים‬ ‫רק ילדים של שפים עם כוכבי מישלן,‬
‫או כאלה שבאים ממשפחות עשירות.‬
‫בדיוק כמו כאן.‬
‫אז כולם מניאקים נפוחים?‬ ‫-כן.‬
‫אל תזלזל בעצמך, לורנצו.‬
‫אתה התלמיד הכי טוב שהיה לי מזה שנים.‬
‫תזכור,‬
‫יש המון יצירתיות מטורפת שמשתוללת‬
‫מאחורי המבט העצוב והצנוע הזה.‬
‫אל תחשוש לשחרר אותה.‬
‫בוא נניח לו. הוא רק סיים את הלימודים.‬
‫לורנצו, לך להשתכר.‬
‫תודה.‬
‫ביי.‬
‫לינה.‬
‫הרשי לי להציג בפנייך‬ ‫את הדודן האירי המעצבן שלי, הווארד.‬
‫היי.‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫סליחה, לינה.‬
‫את דומה דמיון מדהים לאימך.‬
‫הווארד ריילי.‬
‫היי. אז,‬
‫הכרת אותה?‬
‫אני…‬
‫למדתי כאן באוניברסיטה‬
‫במהלך הקיץ שבו היא שהתה אצל פרן.‬
‫הצטערתי כל כך לשמוע.‬
‫סליחה, בטח כבר נמאס לך‬ ‫מאנשים שאומרים לך את זה.‬
‫זה בסדר.‬
‫תרצי לראות‬
‫מקום שהיא אהבה? פרן?‬
‫שניכם תלכו. ביחד.‬
‫תוכלו להכיר זה את זה.‬
‫טוב.‬
‫בואי נלך.‬
‫מרקטי די טראיאנו.‬
‫השוק של טראיאנוס.‬
‫נבנה בין 100 ל־110 לספירה‬ ‫על ידי אפולודורוס מדמשק.‬
‫נחשב למרכז הקניות הראשון בעולם.‬
‫המשרד של הקיסר היה שם למעלה.‬
‫טוב, זה לא ברוקלין.‬
‫אימא שלך אהבה לשוטט בהריסות.‬
‫היא לא ממש דיברה על איטליה.‬
‫עד שהיא חלתה.‬ ‫-טוב…‬
‫כנראה שככל שרואים יותר קמטים במראה,‬
‫כך חושבים יותר על העבר.‬
‫היא אמרה שהביקור שלה כאן שינה את חייה.‬
‫ידוע לך איך בדיוק?‬
‫איטליה יכולה לשנות אותך.‬
‫חשבתי שאני בא לכאן ללמוד בקולג',‬ ‫וכעבור 20 שנה אני עדיין כאן.‬
‫הווארד, אל תתחכם איתי. תפסיק להתחבא.‬
‫אתה יכול לעלות לכאן לרגע?‬ ‫אני צריך אותך, בבקשה.‬
‫כבר בא.‬
‫טוב. המנהל שלי.‬
‫כדאי שאזדרז להתחנף אליו.‬
‫תיהני…‬
‫תיהני להתחקות אחר הצעדים של אימך.‬
‫יפה כאן, אימא.‬
‫נכון?‬
‫אמריקאית?‬
‫זה עד כדי כך ברור?‬
‫הסווצ'ר שלך.‬
‫את לומדת באם־איי־טי?‬
‫אה, לא. טוב,‬
‫אני אלמד‬
‫בשנה הבאה. כן.‬
‫גם אני אהיה בבוסטון.‬
‫הרווארד.‬
‫ואו.‬
‫אלסנדרו אלבני.‬
‫נעים מאוד.‬
‫לינה אמרסון.‬
‫נעים מאוד, לינה.‬
‫היי.‬
‫אתה כבר יודע מה תהיה ההתמחות שלך?‬
‫אני לא יודע.‬
‫כמה זמן את כבר ברומא?‬
‫חמש דקות בערך.‬
‫ברוכה הבאה.‬ ‫-כן.‬
‫ועד כמה את מתמצאת באיטלקית?‬
‫טוב…‬
‫קיבלתי את הציון הגבוה ביותר‬ ‫במבחן ההשמה של הקולג'.‬
‫לא רע.‬
‫את יודעת, האופן שבו הסתכלת על העיר שלנו‬
‫הייתה מקסימה.‬
‫טוב, כלומר, הנוף מדהים.‬
‫זה נכון.‬
‫אלה!‬
‫בוא נזוז.‬
‫אני צריך ללכת.‬
‫אבל אני מקווה לראות אותך בקרוב.‬
‫בסדר.‬ ‫-ביי.‬
‫נתראה. ביי.‬
‫כן, אם את רוצה, ואני רוצה,‬
‫אם שנינו רוצים את זה, לגמרי נוכל,‬
‫או לא. זה בסדר.‬
‫אין כמו בבית!‬
‫אימא שלך ואני בילינו שעות בחדר הזה,‬
‫ודיברנו על כל מה שנעשה בחיינו.‬
‫היינו החברות הכי טובות. ואז, נגמר!‬
‫הכול די דרמטי כשזה נוגע לדודנית שלי.‬
‫בכל אופן,‬
‫החדר הכי טוב בבית.‬
‫הוא נחמד.‬
‫הווארד. לך הביתה.‬
‫אנחנו צריכות לנהל שיחת בנות.‬
‫לך תעשה דברים משעממים של גברים!‬
‫טוב. אשלח לך את המספר שלי.‬
‫בסדר.‬ ‫-כל דבר שתצטרכי. ביום או בלילה.‬
‫תודה, הווארד.‬
‫צ'או.‬
‫עכשיו, שבי.‬
‫זה…‬
‫היומן הישן של אימך.‬
‫היא שלחה לי אותו לפני…‬
‫אה.‬
‫וביקשה ממני למסור לך אותו.‬
‫הוא מהתקופה שהיא שהתה כאן.‬
‫לא קראתי אותו, אבל…‬
‫קצת קינאתי בו בזמנו.‬
‫אני…‬
‫לא רוצה אותו.‬
‫אני מבינה, אבל זה היה רצונה.‬
‫בסדר.‬
‫הכנתי ספגטי. אשאיר אותו על המרפסת.‬
‫ויין קיאנטי נחמד, התרופה הכי טובה לג'ט־לג.‬
‫אני יוצאת,‬
‫יש לי פגישה עם גבר ששר כמו פברוטי,‬
‫אבל למרבה המזל הוא לא דומה לו.‬
‫- כרטיס הטיסה שלי -‬
‫שלום, יומני. אני פותחת בשאלה.‬
‫אחרי שפגשת את הממונה על הקבלה‬ ‫לבית הספר לאחיות,‬
‫האם את, אפשרות ראשונה,‬ ‫חווה התקף פניקה מטורף.‬
‫אפשרות שנייה, מספרת להורים‬ ‫שבחרת לקחת שנת חופש,‬
‫ובזבזת את תקציב הלימודים שלך‬ ‫על כרטיס טיסה.‬
‫אפשרות שלישית, קונה יומן.‬
‫והאפשרות הרביעית והברורה,‬
‫כל התשובות נכונות.‬
‫תשעה ביוני.‬
‫השמש שקעה, אבל רומא עדיין רוחשת,‬
‫כאילו היא חיה.‬
‫סירנות מוזרות זועקות,‬ ‫וצווחות שחפים נשמעות בכל מקום.‬
‫יש משהו בעיר הזאת שאני לא יכולה להסביר.‬
‫אולי זה…‬
‫אני לא יודעת, התמידיות שבה.‬
‫אני גרה עם משפחה די נהדרת.‬
‫הבת שלהם, פרנצ'סקה, היא בגילי,‬
‫ומאוכזבת מאוד שאני לא בחור אמריקאי.‬
‫אימא שלה הכינה לי ספגטי אלה פוטנסקה,‬
‫וזה באמת…‬ ‫-אלוהים.‬
‫הדבר הכי טעים שאכלתי.‬
‫ועוד איך!‬
‫ואו!‬
‫טוב, איטליה, אני כאן,‬
‫ואני לא יכולה לחכות לגלות מה מצפה לי כאן.‬
‫אני באמת מרגישה שהייתי צריכה לבוא לכאן.‬
‫- זו אני -‬
‫אולי כדי לגלות מי אני‬
‫הרחק מהבית.‬
‫- מי אני כשאני לבדי? -‬
‫הרחק מעצמי.‬
‫אני רואה שאתה עדיין מתקשה‬ ‫ליישר את הכתפיים.‬
‫אתה מאבד כוח כי אתה לא בקיא ביסודות.‬
‫התקשרת לבנק במילאנו?‬
‫אבא, זה הקיץ האחרון שלי.‬ ‫אני לא רוצה לנסוע למילאנו.‬
‫לא עשית כלום במשך שלושה קיצים.‬
‫אתה זקוק לעוד אחד?‬
‫אתה חושב שלא עשיתי דבר בחיי.‬
‫תקשיב, אלסנדרו.‬
‫אתה יודע שאני גאה בך.‬
‫ושאני אוהב אותך.‬
‫אבל ניצלתי את קשריי‬ ‫כדי להשיג לך את הראיונות האלה.‬
‫אם לא תלך, זה יהיה בזבוז של זמני.‬
‫אבל מעולם לא ביקשתי את עזרתך.‬
‫אתה יודע מה היית ללא עזרתי?‬
‫כלום.‬
‫אז תתקשר אליהם.‬
‫היום.‬
‫הלו?‬
‫אנגלית או איטלקית?‬
‫מה…‬
‫אלסנדרו?‬
‫אלה. כולם קוראים לי אלה.‬
‫אנגלית, אם כך.‬
‫איך השגת את המספר שלי?‬
‫אתמול בלילה.‬
‫מצאתי אותך ברשת, ונתת לי אותו.‬
‫ואו, לא, זה לא ייתכן.‬
‫אין לי פרופיל ברשת.‬
‫סיפרו לי שבחורות אמריקאיות כמוך‬ ‫אוהבות לשחק משחקים.‬
‫אני אשלח לך קישור לפרופיל שאין לך, בסדר?‬
‫לא. אני לא משחקת. נשבעת, אני לא…‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫לא. זה כל כך לא אני!‬
‫אני אפילו לא יודעת איך לעשות סקי.‬
‫אני לא עושה גלישה אווירית,‬
‫לא מבצעת צניחות חופשיות, ואני…‬
‫אלוהים! אני בהחלט לא מעודדת!‬
‫אני אתקשר אליך בחזרה.‬
‫אז…‬
‫לא יודע, יש לך אחות תאומה?‬
‫לא.‬
‫יש לי חברה שמתמצאת בפוטושופ.‬
‫חברה לשעבר. אני צריכה להרוג אותה עכשיו.‬
‫ביי, אלסנדרו.‬
‫לא, חכי.‬
‫אבא שלי מקיים אירוע אופרה‬ ‫לגיוס כספים מדי שנה.‬
‫רוצה לבוא?‬
‫מה? אופרה?‬
‫אני לא יודעת…‬
‫נתראה שם.‬
‫בשעה 21:00 ב"לה נובולה".‬ ‫בסדר? תתלבשי בהתאם.‬
‫לא, רגע. אל…‬ ‫-ביי.‬
‫אני אחזור אליך. ביי. טוב.‬
‫מה לעזאזל חשבת?‬
‫לא חשבתי.‬
‫וזה משהו שאת צריכה לעשות פחות.‬
‫הוא חתיך והוא בפרופיל שלך. זה אדיר.‬
‫זה לא הפרופיל שלי. תמחקי אותו.‬
‫אבל כבר יש לך 500 עוקבים.‬
‫איכס. ולמה לעזאזל את עושה?‬
‫ממתי יש חוף ים בברוקלין?‬ ‫-אה, זה?‬
‫אני נותנת לאנשים את מה שהם רוצים.‬
‫את פשוט הזויה.‬
‫לינה, כשגרירת המותג שלך,‬
‫אני חושבת שהכרחי לסייע לך לחוות את החיים.‬
‫כי הרי אין לך חיים!‬
‫לידיעתך, הוא אפילו לא הטיפוס שלי.‬
‫בעלת מלגת הצטיינות בינלאומית,‬
‫קפטן נבחרת הטניס, עשיר בטירוף,‬
‫ואיטלקי!‬
‫איך ייתכן שזה לא הטיפוס שלך?‬
‫תמחקי את הפוסט.‬
‫תני לי לחשוב על זה.‬
‫לא!‬
‫תעשי מהלך, לין.‬
‫אני גולשת בהוואי.‬
‫צ'או!‬
‫אם את הולכת למסיבה, השיעור הראשון,‬
‫ואולי השיעור היחיד לקראת הערב, הוא…‬
‫כיצד ללכת.‬
‫אישה צריכה ללכת עם כוונה,‬
‫אצילות, ו…‬
‫ירכיים.‬
‫הרבה ירכיים.‬
‫תנסי.‬
‫אני לא יודעת.‬
‫תפסיקי להיות בחורה אמריקאית מצוברחת.‬
‫אני יועצת אופנה.‬
‫אני עושה את זה למחייתי.‬
‫את יכולה לסמוך עליי, לינה.‬
‫בבקשה, תראי לי.‬
‫תראי…‬
‫בסדר.‬
‫לא, יקירתי.‬
‫לאט. תיהני מזה.‬
‫גב ישר.‬
‫ראש למעלה.‬
‫תאריכי את הרגל.‬
‫תקמרי את כף הרגל.‬
‫עקב בצד אגודל.‬
‫אוי ואבוי…‬
‫למה שלא אנעל נעליים שטוחות?‬
‫נעליים שטוחות? אז אולי תנעלי קרוקס.‬
‫אני אוהבת קרוקס.‬ ‫-איכס!‬
‫אבל…‬
‫זה לא קצת מיושן‬
‫שאישה חייבת לנעול נעלי עקב?‬
‫כן.‬
‫תראי,‬
‫העניין העיקרי הוא לא המראה החיצוני,‬
‫אלא דפוס החשיבה.‬
‫חן, אינסטינקט, אומץ.‬
‫אני…‬
‫אין לי אף אחד מהדברים האלה.‬
‫בשביל זה יש סנדקיות איטלקיות.‬
‫שוב.‬
‫שוב?‬
‫ככה.‬
‫תחייכי.‬
‫את יכולה לנשום.‬
‫את יודעת,‬
‫הבטחתי לאימך שאהיה השפעה רעה.‬
‫שאעזור לך להשתגע קצת, לשם שינוי.‬
‫זה די משוגע גם ככה, תודה.‬
‫פרנצ'סקה?‬ ‫-כן.‬
‫בכל הנוגע לבנים…‬
‫אין לי מושג מה לעשות.‬
‫יקירתי.‬
‫איבדת את אימך היפהפייה.‬
‫אבל גם הרבה יותר מכך.‬
‫זו לא הייתה…‬
‫אשמתה. כלומר…‬
‫כשלא היינו בבית החולים,‬ ‫כל מה שעשיתי היה ללמוד.‬
‫כמובן, יקירתי. רצית משהו שאפשר לשלוט בו.‬
‫תקשיבי. בכל הקשור למין השני,‬
‫אני חושבת שפליני ניסח את זה הכי טוב.‬
‫"אם משהו מעורר בך התרגשות,‬
‫אין צורך להסביר אותו.‬
‫אם הוא לא מעורר בך התרגשות,‬ ‫שום הסבר לא יעשה זאת."‬
‫תסמכי על תחושת הבטן שלך.‬
‫…שלאחריה התמחות כפולה‬
‫בכלכלה ויחסים בינלאומיים.‬
‫קודם הרווארד, לאחר מכן אוקספורד,‬
‫ואז התמחות בלוידס של לונדון.‬
‫הבן ממשיך את דרכו של האב.‬ ‫-בדיוק.‬
‫נכון, בן?‬ ‫-כן.‬
‫ברכותיי. הזדמנות נהדרת.‬
‫מצוין.‬ ‫-לחייך.‬
‫על אף שאני חושב שעליו לשהות באבו דאבי,‬
‫היכן שנמצאים רוב עסקי משפחתנו.‬
‫אבל כידוע לכם,‬ ‫אנשים צעירים זקוקים לזמן שלהם.‬
‫ימלאו לו אז 18 שנים…‬
‫לינה, את נראית…‬
‫מגוחך.‬
‫אני יודעת. נאלצתי לשאול בגדים…‬
‫את נראית מהמם, לינה.‬
‫בואי.‬
‫תודה.‬
‫אלוהים, כשאמרת מסיבה,‬ ‫התכוונת למסיבה של ממש.‬
‫כן, ההורים שלי,‬
‫הם מתעקשים שזה נועד לצדקה, אבל…‬
‫זה בעיקר כדי להתחנף בפני סלבריטאים, מבינה?‬
‫משקה?‬
‫לא. לא, תודה.‬
‫בעצם, כן. בוא…‬
‫נשתה.‬
‫בסדר.‬
‫שתי כוסות יין. סנג'ובזה 2001. תודה.‬ ‫-בשמחה.‬
‫מיקב בטוסקנה שמשפחתי‬ ‫מחזיקה בחלק מהבעלות עליו.‬
‫נחמד. כן, אני אוהבת,‬
‫אני אוהבת סן ג'וביני.‬
‫זה ארצי ויבש?‬
‫את חובבת אופרה?‬ ‫-כן.‬
‫הערב זו אופרה של פוצ'יני.‬ ‫-נהדר.‬
‫לחיים.‬
‫אמרתי משהו רע?‬
‫אתה יודע…‬
‫בעצם,‬
‫מעולם לא שתיתי יין סן ג'ובינו…‬
‫אני לא יודעת למה אמרתי את זה קודם.‬
‫לא אכפת לי.‬
‫ולמעשה, אין לי מושג באופרה,‬
‫כי מעולם לא הייתי באופרה.‬
‫אני לא רוצה שתקבל רושם‬
‫שאני איזושהי משפיענית פופולרית,‬
‫או שיש לי חיי חברה מטורפים,‬ ‫או שאני עשירה בטירוף.‬
‫אז…‬
‫כן.‬
‫אז, לחיים.‬
‫לחיי פעמים ראשונות.‬
‫כן.‬
‫לחיים.‬
‫זה לא דומה לתיאור שלי.‬
‫לא.‬
‫"אני אלך‬
‫לפונטה וקיו‬
‫ואשליך את עצמי‬
‫אל נהר הארנו‬
‫אני כמהה‬
‫ואני מיוסרת‬
‫אוי אלוהים‬
‫אני רוצה‬
‫למות"‬
‫בואי איתי.‬ ‫-מה?‬
‫תסמכי עליי, אנחנו נהנה.‬
‫איפה?‬
‫בואי.‬
‫מה אנחנו עושים?‬
‫מסתבכים בצרות.‬
‫ודרך אגב…‬
‫את התופסת.‬
‫מה?‬
‫מה? אלסנדרו, תחזור!‬
‫מה אתה עושה?‬
‫בואי תתפסי אותי!‬ ‫-לא! אני לא התופסת!‬
‫אני לא רוצה להעביר‬ ‫את חמש השנים הבאות בכלא איטלקי.‬
‫אלסנדרו, תפסיק. אני רצינית.‬
‫אל תהיי.‬
‫אלוהים, אלה!‬
‫מה?‬
‫אה, שלום.‬
‫רואה את זה?‬
‫זה מכבה את כל האורות בבניין.‬
‫שאעשה את זה?‬
‫לא!‬
‫סתם צחקתי. בואי.‬
‫אל תרוץ!‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫אלסנדרו! חכה!‬
‫בבקשה, זה לא מתאים לאופי שלי.‬
‫בחייך!‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫מה לעזאזל אתה עושה?‬
‫היי, מה נשמע?‬
‫תרד משם, מייד!‬
‫אני מניח שתפסת אותי.‬ ‫-ברצינות?‬
‫אלה…‬ ‫-ניצחת.‬
‫או שאני ניצחתי.‬
‫אנחנו צריכים לחזור פנימה, עכשיו.‬
‫למה? ממה את כל כך מפחדת?‬
‫הרבה דברים.‬
‫גבהים, בתור התחלה.‬
‫אנשי אבטחה.‬
‫מטוסים, נחשים, קהל גדול…‬
‫ממך…‬
‫שניכם! תחזרו פנימה. עכשיו.‬
‫אל תדאגי. למי אכפת? באמת.‬
‫אני אקח משקה.‬ ‫-בסדר.‬
‫תודה, זה ערב נהדר.‬
‫מה העניין?‬
‫אבא שלי.‬
‫היכולת שלך להביך את משפחתך‬
‫מדהימה אותי בכל פעם מחדש.‬
‫תכפתר את הז'קט ובוא לפגוש את הנציב גרילו.‬
‫לא.‬
‫אני עם ידידה. זאת לינה.‬
‫היי.‬
‫למה לעזאזל שיהיה לי אכפת מעוד בחורה‬
‫שאת שמה לא תזכור מחר?‬
‫תזדרז.‬
‫סליחה. אל תקשיבי לו.‬ ‫-לא. כבר מאוחר.‬
‫אני אלך הביתה.‬
‫חכי.‬
‫לך לפגוש את הנציב שלך.‬
‫כלומר…‬ ‫-רגע, לינה.‬
‫הרי מחר כבר תשכח את זה, נכון?‬
‫לינה.‬
‫לינה, בבקשה.‬ ‫-אלסנדרו!‬
‫אוי, סליחה!‬ ‫-אלוהים!‬
‫אני כל כך מצטערת! אני לא…‬
‫אני אעזור לך.‬
‫יודע מה?‬
‫מה?‬
‫אמרתי שאני לא רוצה לבוא לזה.‬
‫ו…‬
‫אמרתי שאני לא רוצה להתלבש‬
‫כמו סרדין רדיואקטיבי. הינה.‬
‫ואמרתי‬
‫שאני לא רוצה לנעול נעלי עקב.‬
‫או לשתות יין.‬
‫שבלי להעליב, איטליה, הוא…‬
‫ואו. זה…‬
‫זה נראה ממש טוב.‬
‫אז, היין?‬
‫אתם מתלהבים ממנו קצת יותר מדי, ואני…‬
‫אני מצטערת.‬
‫אל תתייחס אליי. אני…‬
‫לא בסדר.‬
‫את היית‬
‫אתמול במסיבת סיום הלימודים‬ ‫עם פרופסור ריילי?‬
‫כן.‬
‫בסדר!‬ ‫-אלוהים אדירים!‬
‫זה לא קורה!‬
‫איך אני יוצאת מפה?‬
‫כן.‬
‫היציאה נמצאת שם.‬ ‫-בסדר.‬
‫אבל אני חייב טובה לפרופסור ריילי, ו…‬
‫אני עומד לצאת.‬
‫את רוצה טרמפ הביתה?‬
‫ואולי בגדים להחלפה?‬
‫באמת?‬ ‫-כן, אם את רוצה.‬
‫בסדר. כן.‬
‫בסדר?‬ ‫-תודה.‬
‫אין בעד מה.‬
‫מכאן.‬
‫תשאירי את זה שם.‬ ‫-בסדר.‬
‫תודה רבה על ה…‬
‫הבגדים החלופיים. זה יפה מאוד מצידך.‬
‫ועכשיו אני מוכנה ל"מאסטר שף".‬
‫הם נראים יותר טוב עלייך מאשר עליי.‬
‫הקסדה שלך.‬
‫רגע. אתה מצפה שאני אעלה‬
‫על אופנוע המוות האיטלקי הזה?‬
‫ידעת שתאונות אופנוע‬ ‫הם הגורם המוביל לתביעות עקב חבלות גוף?‬
‫זה משהו שאת סתם ככה יודעת?‬
‫אני יודעת הרבה‬ ‫על האופן שבו דברים יכולים להשתבש.‬
‫לדוגמה, נעלי עקב‬ ‫עלולות לגרום למחלת הגלונד,‬
‫שתהפוך אותך לנכה לכל החיים. זו עובדה.‬
‫בסדר.‬
‫אז נראה שהליכה הביתה היא הרבה יותר מסוכנת.‬
‫לא?‬
‫טיעון טוב. בסדר.‬
‫כבר הגענו?‬
‫בכל הכבישים ברומא יש כל כך הרבה מהמורות?‬
‫את יכולה לפתוח את העיניים.‬
‫תסתכל על הדרך! לא על עיניי העצומות.‬
‫בסדר.‬
‫סליחה. איפה אנחנו?‬
‫זה סוד.‬
‫אני לא עושה סמים, שיהיה ברור.‬
‫מי זה?‬ ‫-לורנצו.‬
‫אה, לורנצו.‬
‫היי, גרטה. מה שלומך?‬ ‫-רע.‬
‫רע מאוד.‬
‫רע.‬
‫אה, רציתי לומר לך.‬
‫אני יודעת שיש לך ריאיון עם האנשים מפירנצה.‬
‫כן.‬
‫לא יודע. נראה איך זה ילך.‬
‫מי אני רואה שם? מי זאת?‬
‫סו־שפית שלך?‬
‫לא. היא תיירת,‬
‫אבל היא לא יודעת כלום.‬
‫רציתי שהיא תטעם את המריטוצו‬ ‫הכי טעים באיטליה. היכן אם לא כאן?‬
‫אתה כזה חנפן, לורנצו!‬
‫הם באים.‬
‫"אני לא יודעת כלום"?‬ ‫לא. אני…‬
‫התכוונתי על המקום הזה.‬
‫את מבינה, הרבה מסעדות ברומא‬ ‫לא מכינות מאפים בעצמן.‬
‫הם מקבלים אותם ממקומות‬ ‫שאין להם רישיון מכירה, כמו זה.‬
‫זו מאפייה סודית.‬
‫מגניב. מרגיש מחתרתי מאוד.‬
‫הינה הם. טריים מהתנור.‬
‫תודה.‬
‫ואם יוצא לך לפגוש‬ ‫את היהירים האלה מה"קוויזין רויאל",‬
‫תמסור להם ד"ש ממני.‬
‫יהיה להם מזל אם מישהו כמוך יעבוד אצלם.‬
‫תודה. ביי.‬
‫טוב. מוכנה?‬
‫כן.‬ ‫-בואי ניסע.‬
‫אנחנו לא נאכל אותם?‬
‫לא כאן. זה לא מתאים.‬
‫זה השם השני שלי.‬
‫אפשר לנסוע לאט, בבקשה?‬ ‫-לא.‬
‫מוכנה?‬
‫את תאהבי את זה. אני מקווה.‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫הסוד של גרטה הוא ידיים קרות.‬
‫היא מכניסה את האצבעות לדלי קרח‬
‫לפני שהיא לשה את הבצק.‬
‫אני מרגישה.‬
‫ממש מבחינים בזה.‬
‫ואו. אני מתה על הידיים הקרות של גרטה.‬
‫אני יודע. טעים מאוד, נכון?‬ ‫-טעים מאוד.‬
‫תודה על הטרמפ, לורנצו.‬
‫אני אלך להחליף בגדים, ואחזיר לך את אלה.‬
‫לא, אני אקח אותם מתישהו.‬
‫תוכלי להכין לזניה או משהו כזה.‬
‫אעשה זאת.‬
‫אלסנדרו?‬
‫היי.‬
‫הינה היא.‬
‫לורנצו?‬
‫נדחפת למסיבה שלי?‬
‫זה הדרך האחרון שהייתי עושה, תאמין לי.‬
‫אם יש לך משהו לומר, פשוט תגיד.‬
‫תגיד לי את מה שיש לך לומר. נמאס לי…‬
‫עבדתי כל היום. אני מותש.‬
‫יודע מה, אני הולך.‬
‫שוב תודה, לורנצו.‬ ‫-כן. צ'או.‬
‫זה היה מוזר.‬
‫כן.‬
‫אני מצטער, לורנצו ואני קצת מסוכסכים.‬
‫מה אתה עושה כאן?‬ ‫ואיך זה שאתה יודע היכן אני גרה?‬
‫אני אוהב את אדי הזאת.‬
‫כן, גם אני.‬
‫תראי, תרשי לי לפצות אותך מחר.‬
‫אלסנדרו. אני…‬
‫אני מתנצלת אם זה נשמע רע, אבל…‬
‫נראה שצברת לעצמך מוניטין.‬
‫כן, יכול להיות.‬
‫בעיקר בגלל אנשים שמרכלים מאחורי גבי.‬
‫אפילו אבא שלי.‬
‫תסמכי עליי, אף אחד לא מכיר אותי.‬
‫לא באמת.‬
‫נראה שאת חכמה מספיק לשפוט בעצמך.‬
‫בחייך, תודי שנהנית הערב.‬
‫לפחות עד שלא נהנית.‬
‫כי עבורי, זה הערב הכי טוב שהיה לי מזה…‬
‫אני לא יודע כמה זמן.‬
‫טוב, אז זו התוכנית.‬
‫מחר ב־12:00, אצלי בבית. אשלח לך את הכתובת.‬
‫תביאי בגד ים.‬ ‫-אלס…‬
‫לא. בגד ים?‬
‫אתה יודע בכמה קורסים למחוננים הייתי?‬
‫מספיק כדי שלא איראה טוב בבגד ים.‬
‫יודעת מה? תני לי לשפוט בעצמי.‬
‫את יפהפייה.‬
‫תשעה עשר ביוני.‬
‫יש לי סוד.‬
‫הצטרפתי לקורס צילום‬
‫ואיכשהו הכרתי בחור.‬
‫אני חושבת שהוא מחבב אותי.‬
‫בסדר.‬
‫מוזר.‬
‫אז אני קצת מתחרפנת כרגע. כלומר,‬
‫הוא מתורבת לגמרי וחכם בטירוף,‬
‫ויש לו גוף פצצה.‬
‫איכס, אימא!‬
‫בכל אופן, אני מכנה אותו "איקס",‬
‫כי נראה לי שפרנצ'סקה החטטנית קוראת את זה.‬
‫איקס ביקש ממני לשמור את זה בסוד.‬ ‫הוא לא רוצה שזה יהפוך להיות מוזר.‬
‫ובכנות,‬
‫פרני רחוקה מלהיות שקטה.‬
‫הווארד הוא אחד ממשחזרי האומנות‬ ‫המפורסמים בעיר.‬
‫הוא מכיר את ציירי הרנסנס‬
‫יותר משהם הכירו את עצמם. תאמיני לי.‬
‫והוא מצייר?‬
‫הוא צייר בעבר, אבל בחר לתלות את המברשת.‬
‫היי, הווארד.‬
‫בוקר.‬
‫שלום, דודן.‬
‫בוקר. איך היציבה?‬
‫היי, דודנית.‬
‫לינה, ביקשתי שתבואי הנה היום‬
‫כי יש לי משהו‬
‫שרציתי לתת לך.‬
‫אימך…‬
‫לא הלכה לאף מקום‬
‫בלי זה.‬
‫למען האמת,‬
‫זה היה החבר הכי טוב שלה, לא אני.‬
‫הייתה לה עין…‬
‫ייחודית ביותר.‬
‫אלוהים.‬
‫חלקם נמצאים אצלנו בבית.‬
‫היא לא סיפרה שהיא צילמה אותם.‬
‫אני לא מבינה.‬
‫למה היא הפסיקה לצלם?‬
‫אני מאחרת. יש לי פגישה עם לקוח.‬
‫ובכל הנוגע למר אלבני,‬
‫תיהני, אבל לא יותר מדי.‬
‫טוב? ביי!‬ ‫-טוב. ביי.‬
‫אני לא מאמינה ששמרת אותם.‬
‫אני אגרן.‬
‫קחי כמה זמן שתרצי.‬
‫עשרים ושלושה ביוני.‬
‫היום ביקרתי בשוק פשפשים‬
‫וקניתי מצלמה.‬
‫ואו.‬
‫יש בי תחושה מוזרה‬
‫שהיא תשנה את חיי לחלוטין.‬
‫כשאני מביטה מבעד לעדשה, העולם שלי פשוט…‬
‫נעלם.‬
‫וכשאני מתמקדת במישהו,‬
‫זה מרגיש כאילו אני מביטה לתוכו.‬
‫או אולי גם לתוכי?‬
‫היי.‬
‫היום שלי כבר השתפר.‬
‫ואו.‬
‫תבחרי אחד.‬
‫אלוהים אדירים! במה לעזאזל‬ ‫המשפחה שלך עוסקת?‬
‫אנחנו במאפיה.‬ ‫-מה?‬
‫אני צוחק. בנקאות.‬
‫איזו מהן?‬ ‫-ההורים שלך בסדר עם זה?‬
‫בטח. אבא שלי יהרוג אותי, אבל מה חדש?‬
‫איזו שאת רוצה.‬
‫זאת.‬
‫אני מת על זאת.‬
‫הגענו.‬
‫לאן?‬
‫את תראי.‬
‫קדימה, אנחנו הולכים לשחות.‬
‫בואי!‬
‫את מוכנה?‬
‫מוכנה למה?‬
‫מוכנה לזה?‬
‫לא!‬
‫אני לא עושה את זה. לא.‬
‫זה מדהים. עשיתי את זה מיליון פעם.‬
‫זה טוב יותר מרכבת הרים.‬ ‫-לא. אתה לא מבין.‬
‫אתה יודע כמה תאונות שאינן קטלניות…‬
‫לא…‬ ‫-אך כאלה שגרמו נזקים גופניים…‬
‫אנחנו נעשה את זה.‬
‫בספירה לשלוש.‬ ‫-תעצור.‬
‫אחת, שתיים, שלוש!‬ ‫-לא. אלוהים!‬
‫עשיתי את זה!‬
‫מגניב, נכון?‬ ‫-אלוהים אדירים.‬
‫זה היה מטורף.‬
‫אתה קולט כמה גבוה זה היה?‬
‫עשיתי את זה!‬ ‫-אמרתי לך, זה מדהים.‬
‫אני לגמרי לא מאמינה שעשיתי את זה.‬
‫עשיתי את זה!‬
‫נכון שזה היה נהדר?‬
‫אני אוהב את המקום הזה.‬
‫הרחק מהכול.‬
‫הקיץ האחרון לפני שכל זה יסתיים.‬
‫יסתיים?‬
‫מה הכוונה? כאילו…‬
‫איך זה שאתה לא מתרגש לקראת הרווארד?‬
‫כי אבא שלי שמוק.‬
‫אבא שלו עסק בכלכלה, ו…‬
‫גם אבא שלו עסק בכלכלה.‬
‫אז זה מה שאנחנו עושים,‬ ‫לא משנה אם אני נרגש או לא, מבינה?‬
‫ואם יכולת לבחור בכל דבר אחר?‬
‫אני רוצה לבנות דברים.‬ ‫-בסדר.‬
‫לא רק לקנות ולמכור אותם, כלומר…‬
‫ארכיטקטורה.‬
‫זה מה שאני באמת רוצה לעשות.‬
‫אתה לא יכול פשוט,‬
‫לדבר עם אביך?‬
‫אלה החיים שלך.‬
‫לא שלו.‬
‫כרגע, את מעניינת אותי יותר.‬
‫אלסנדרו, זה…‬
‫אימא שלי הייתה חולה…‬
‫לאורך תקופה ארוכה.‬
‫רגע, מה?‬
‫אני מצטער.‬ ‫-לא. זה בסדר.‬
‫זה בסדר.‬
‫העניין הוא…‬
‫לא הייתי עם…‬
‫הרבה בחורים…‬
‫עם אף בחור.‬
‫לינה.‬
‫את שונה.‬
‫ואיכשהו, את הופכת גם אותי לשונה.‬
‫אז אם תרצי, נוכל להיות רק אני ואת, מבינה?‬
‫באופן בלעדי. בלי משחקים, בלי שטויות…‬
‫ותאמיני לי, זה לא משהו שאי פעם אני…‬
‫רגע, מה בדיוק קרה? בדיוק.‬
‫אפשר לומר שהייתה לי הצלחה מסחררת.‬ ‫-בסדר.‬
‫איפה הוא הניח את הידיים?‬ ‫בקוטב הצפוני או הדרומי?‬
‫אלוהים. אדי, אין לי מושג.‬
‫ניסיתי לא לחטוף התקף לב.‬
‫מי איתך שם?‬
‫היי, לינה. אריבדרצ'י.‬
‫פליטווד זאק?‬
‫השם הוא ספולדינג.‬
‫בעצם זאק ספולדינג.‬
‫אדי!‬
‫היי, יש לי שאלה, לינה.‬
‫האם הוא נעץ בך את מבטו לפני הנשיקה?‬
‫במתיקות ורגשנות?‬
‫אני מניחה.‬
‫סימן מצוין.‬ ‫-לגמרי. שאלה שנייה.‬
‫תוכניות משמעותיות לעתיד?‬
‫פחות או יותר כל היום ובכל יום.‬
‫רומנטי כל כך.‬
‫תני לי להציץ בעמוד שלו.‬
‫רגע.‬
‫למה אין תמונות שלך‬ ‫בפרופיל הרשת החברתית שלו?‬
‫אז מה? הוא הרגע פגש אותי.‬
‫רגע, עדכון. לפני דקה.‬
‫הוא מנסה לפרסם איזשהו יין?‬
‫הוא יוצא לשתות עם אבא שלו הערב.‬
‫מי יוצא לשתות עם האבא שלו?‬ ‫-בדיוק.‬
‫הוא בדיוק תייג מקום בשם "פרמיג'נה".‬
‫אני אבדוק את התגיות האלה.‬
‫מה? אילו תגיות? למה?‬
‫שמוק אוכל פסטות שכמוהו!‬
‫"ספר שלי שקרים, שקרים קטנים מתוקים"‬
‫מה?‬
‫אני שולחת לך.‬
‫פוסט של איזו בחורה זולה.‬
‫קיבלת?‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫אתה צוחק עליי!‬
‫אל תתעסק איתי! קדימה!‬
‫אני מצטערת.‬
‫סליחה. אוי!‬
‫ילד מקסים!‬
‫אה, באמת? "את שונה".‬
‫"את הופכת אותי לשונה."‬
‫איזה נוכל!‬
‫לינה, מה את עושה כאן?‬
‫מה אני עושה כאן?‬
‫מה אתה עושה כאן?‬
‫עם "לא אבא שלך".‬
‫אני מבין איך שזה נראה, אבל…‬ ‫-זה נראה‬
‫שאתה שקרן, טוב מכדי להיות אמיתי,‬
‫שקרן! עם אפס…‬
‫פחות מאפס כבוד לכרומוזום האיקס.‬
‫אז… כן!‬
‫אלה, באמת?‬
‫אתה תמיד כזה חתיכת חרא.‬
‫שבעה ביולי.‬
‫אני לא מאמינה. אני באמת כותבת את זה?‬
‫אני חושבת שאולי…‬
‫מצאתי את אהבתי הראשונה.‬
‫באיטליה, מכל המקומות.‬
‫יופי לך, אימא.‬
‫איקס ואני העברנו את כל סוף השבוע ביחד.‬
‫ואתמול אחרי ארוחת הערב, תקלוט את זה,‬
‫הוא אמר לי, אני לא מאמינה,‬
‫שהוא אוהב אותי!‬
‫הוא משקר.‬
‫משקר!‬
‫לחיים.‬
‫שלום!‬
‫גברת אופה! אני יודעת שאת שם!‬
‫מי זה? לא.‬
‫לא, בבקשה.‬
‫מי את?‬
‫אני לא כאן,‬
‫ולא בשביל את יודעת מה.‬
‫הסוד שבינינו.‬
‫לא!‬
‫בבקשה.‬
‫תחזרי.‬
‫אני לא מוכרת לציבור!‬ ‫-בבקשה! אני צריכה רק מנה.‬
‫רק קצת.‬
‫טעימה קטנה. בסדר?‬
‫המאפה שלך…‬
‫הוא לא שקרן.‬
‫הוא לא שולח ידיים מתחת למפל יפה.‬
‫והוא לא משפיל אותך‬ ‫מול מסעדה שלמה מלאה באנשים,‬
‫בעוד שהוא שותה עם דוגמנית איטלקית לוהטת‬
‫או מה שזה לא יהיה. כי…‬
‫המאפה שלך…‬
‫הוא נחמד.‬
‫כי למאפה שלי…‬
‫אין פין.‬
‫אני אוהבת אותך, גברת אופה.‬
‫עשרים ביולי.‬
‫אז אחרי מה שחשבתי שהיה‬ ‫ערב רומנטי מדהים עם איקס,‬
‫עכשיו אני כבר לא יודעת.‬
‫עברו יומיים, והוא לא התקשר אליי.‬
‫אה, הינה זה.‬
‫זה היה צפוי.‬
‫כמה מפתיע.‬
‫זה בדיוק מה שחשבתי שיקרה.‬
‫עשרים ושלושה ביולי.‬
‫הוא אמר לי שהוא אוהב אותי‬
‫כל כך הרבה פעמים, אבל…‬
‫הוא עדיין לא התקשר אליי.‬
‫אני מבולבלת,‬
‫וזועמת,‬
‫ופשוט עצובה.‬
‫גם אני.‬
‫אני מבינה.‬
‫סוף סוף!‬
‫ניחשתי שאמצא אותך כאן בין הריסות.‬
‫פרן דאגה לך מאוד.‬
‫טוב, הייתי קצת שקועה…‬
‫ערב של מאפה, כן?‬
‫את…‬
‫רוצה לדבר על זה?‬
‫אני יודעת שזה מטופש,‬
‫ושהוא לא חייב לי כלום.‬
‫אני פשוט…‬
‫חיבבת אותו?‬
‫כן.‬
‫קח.‬
‫זה פשוט נחמד להרגיש, כאילו…‬
‫נורמלית, לשם שינוי.‬
‫אלוהים אדירים! המריטוצו הזה עוצר נשימה.‬
‫סליחה.‬
‫כולי איתך.‬
‫הסוד, האווי, הוא ידיים קרות.‬
‫אל תספר לאף אחד.‬
‫מי היה מאמין?‬
‫תראי.‬
‫אני חושב שאהבה דומה מאוד להליכה.‬
‫כשאתה צעיר ולא יודע ללכת,‬ ‫אתה פשוט זוחל על ארבע,‬
‫נתקל בדברים, בוכה.‬
‫כאילו, הרבה.‬
‫אני מדבר מניסיון.‬
‫היית פעם…‬
‫מאוהב באמת?‬
‫פעם אחת.‬
‫זה לא היה הדדי מצידה?‬
‫מסובך.‬
‫כן, טוב.‬
‫לא, תודה. כבר יש לי מספיק סיבוכים.‬
‫את יכולה לנסות להרים ידיים.‬
‫אבל לידיים יש דרך משלהם לפעול.‬
‫כל יצירות האומנות שאני עובד עליהם‬
‫היו מאז ומעולם סביב אהבה.‬
‫או שנאה.‬
‫שהיא פשוט אהבה שהשתבשה.‬
‫הווארד…‬
‫אתה יודע עם מי אימי יצאה כשהיא הייתה כאן?‬
‫אני…‬
‫אני לא בטוח לגמרי.‬
‫טוב…‬
‫הוא נשמע כמו אידיוט אמיתי.‬
‫תתעוררי!‬
‫קדימה לקום!‬
‫הגיע הזמן לפתוח דף חדש.‬
‫חברה לעבודה של הווארד‬ ‫הזמינה אותנו לארוחת צוהריים אצל הוריה.‬
‫קדימה!‬
‫אני מבטיחה שיהיה שם אוכל ביתי נהדר‬ ‫שיגרום לך לשכוח את האידיוט ההוא.‬
‫תאמיני…‬
‫מה?‬
‫שום דבר.‬
‫אני אכין קפה.‬
‫תקומי.‬
‫בסדר.‬
‫"סונו אינצ'ינטה."‬
‫מה…‬
‫זה אומר?‬
‫היי, סירי.‬
‫תרגמי "סונו אינצ'ינטה".‬
‫מצאתי את זה ברשת.‬
‫- אני בהיריון -‬
‫מה?‬
‫אחד עשר באוגוסט.‬
‫אני מרגישה שבא לי לבכות כל הזמן.‬
‫איקס עדיין לא התקשר אליי,‬
‫ופרן תפסה אותי אוכלת קערת בולונז שלישית.‬
‫אז הייתי חייבת לספר לה הכול.‬
‫נכון שזה נהדר, לינה?‬
‫בטח.‬
‫נהדר כמו תינוקת שרק נולדה.‬
‫ראיתי את היומן. כתוב שם על אתה יודע מה.‬
‫היי.‬
‫היא יודעת על זה?‬
‫אני לא יודעת אם היא יודעת שאתה יודע.‬
‫תשעה עשר באוגוסט.‬
‫אני באמת לא יכולה להסביר את מה שקרה היום.‬
‫זה כאילו אדם חדש לגמרי‬ ‫הופיע בפתח ביתי ורוצה לדבר.‬
‫בכלל לא ציפיתי לזה.‬
‫במיוחד לא מהאווי.‬ ‫-האווי?‬
‫האווי?‬ ‫-האווי?‬
‫תדבר איתה.‬
‫אני? למה אני?‬
‫תנחש!‬
‫הוא התנצל שלא לקח אחריות מוקדם יותר.‬
‫ושאין לו חששות לגבי התינוק.‬ ‫-רגע, מה?‬
‫מה?‬ ‫-מה?‬
‫עז!‬ ‫-עז!‬
‫אלוהים.‬
‫בשבילך, אבא.‬
‫היי, פרנקו. היי, מרטינה.‬
‫היי, פרני. הווארד!‬
‫מה שלומך?‬
‫הווארד.‬
‫טוב לראות אותך.‬ ‫-טוב לראות אותך.‬
‫זאת לינה,‬
‫זו שאני מחשיבה אותה כבת הסנדקאות שלי.‬
‫היי, לינה.‬
‫בת סנדקאות.‬
‫מתאים.‬
‫הינה. היא באה.‬
‫אשתי, קיארה.‬
‫היי, קיארה.‬
‫היי, אהובתי.‬
‫ואת בוודאי לינה.‬
‫נעים להכיר אותך.‬ ‫-נעים להכיר גם אותך.‬
‫לורנצו נמצא במטבח.‬
‫האודישן האחרון שלו מתקיים מחר.‬
‫בשבילנו.‬ ‫-תודה.‬
‫בואו. בבקשה.‬
‫ואו.‬
‫הריח נהדר.‬
‫אז אתה באמת שף.‬
‫האיטלקית שלך לא רע בכלל.‬
‫תודה.‬
‫כן, אני מנסה כמה דברים. ניסויים.‬
‫לבית הספר לבישול?‬ ‫-כן.‬
‫האודישן האחרון שלי יתקיים מחר בפירנצה.‬
‫על פי מה שאני רואה, אני בטוחה שתצליח בו.‬
‫היי, את.‬
‫ידיים צעירות. בואי לעזור. יש עבודה.‬
‫בסדר.‬ ‫-גם אתה, לו. תזדרז.‬
‫תזדרז.‬ ‫-כן. אני על זה.‬
‫לינה, זאת סבתא. סבתא, זאת לינה.‬
‫נעים להכיר אותך.‬ ‫-היי.‬
‫זה הבסיס לג'לטו הפיסטוק המפורסם של סבתא.‬
‫ואו.‬ ‫-כן.‬
‫הוא אגדי.‬
‫את אוהבת ג'לטו?‬
‫כן, אני אוהבת גלידה.‬
‫גלידה?‬
‫האם מיכלאנג'לו נחשב לצייר פשוט?‬
‫האם קאראווג'ו הוא מישהו שסתם שרבט?‬
‫סבתא, תירגעי.‬
‫סליחה.‬ ‫-לא. זה בסדר.‬
‫זה בסדר, זה פשוט…‬
‫לא נהוג להכניס אוויר בג'לטו.‬
‫לכן צריך לחבוץ‬
‫מהר מאוד וחזק מאוד כדי למנוע קיפאון.‬
‫רוצה לנסות?‬
‫כן, בטח.‬
‫עם כל הלב.‬
‫בתשוקה.‬
‫הדבר המגניב הוא‬ ‫שבג'לטו שלנו יש רק חמישה מרכיבים.‬
‫שמנת, חלב,‬
‫סוכר, פיסטוק, והחמישי…‬
‫החמישי זה סוד.‬
‫כן, אני יודע.‬
‫אז?‬ ‫-לא התכוונתי להגיד לה.‬
‫טוב…‬
‫אני יכולה לנסות?‬
‫תן לי לנחש, זה…‬
‫זה וניל.‬
‫לא.‬ ‫-טוב, בסדר.‬
‫קינמון?‬
‫טוב.‬
‫ניסיתי.‬
‫טוב.‬
‫לכיוון הזה.‬
‫בסדר.‬
‫ואז קצת עמוק יותר.‬
‫תזכור, לורנצו.‬
‫זה ריקוד בין בני זוג,‬
‫שבו כל צד מכבד את האחר.‬
‫כן.‬
‫יותר טוב.‬
‫אוי, אלוהים. אני מפריעה?‬
‫אוי ואבוי.‬
‫לא. היי, גו'. לא, רק הכנו ג'לטו.‬
‫אני רואה.‬
‫תן לי לנחש,‬
‫עם תשוקה?‬
‫תמיד עם תשוקה!‬
‫למה אני לא זו שעושה את החביצה?‬
‫את שונאת לחבוץ את הג'לטו. בכל פעם…‬
‫את שונאת את זה? מפתיע מאוד!‬
‫זה לא מנומס להגיד את זה‬ ‫בקול רם מול אנשים אחרים, לורנצו.‬
‫למה אתה עומד שם עם מבט חלול כזה?‬
‫מה…‬
‫סליחה.‬
‫אני אלך.‬
‫סליחה.‬
‫מסתבר שסיימנו עם החביצה.‬
‫הינה אני.‬
‫זה סלט גריסים בפסטו.‬
‫בצלחות שלכם‬
‫קאפקייקס לזניה בגודל מיני.‬
‫וזה זוקיני מטוגן‬
‫ברוטב כמהין וצלפים.‬
‫ולסיום, כמובן,‬
‫נאכל את ג'לטו הפיסטוק המפורסם של סבתא.‬
‫לחיים.‬
‫לחיינו.‬
‫ולחיי ההזדקנות שלי.‬
‫לחיינו.‬ ‫-לחייך, סבא.‬
‫לחיינו.‬
‫אתה חייב לדבר איתה.‬
‫ואת חייבת להיות פחות שקופה.‬ ‫-בחייך.‬
‫למה אתם ממשיכים לעשות את זה?‬
‫ללחוש סודות מאחורי גבי.‬
‫אתה חושב שאני לא יודעת‬ ‫מה מתרחש מאחורי גבי?‬
‫מה מתרחש מאחורי גבך?‬
‫איך מתקדמים המרוצים, ג'ורג'יה?‬
‫ג'ורג'יה מתחרה במרוצי אופנועי גרנד פרי.‬ ‫היא מופיעה בדירוג העולמי.‬
‫מקום שני בסוף השבוע האחרון.‬
‫ואו!‬ ‫-ברכותיי, כל הכבוד!‬
‫ברכותיי.‬ ‫-נהדר.‬
‫טוב, הפסד הוא הפסד.‬
‫ואני לעולם לא מפסידה.‬
‫לו.‬
‫איפה הצנוברים?‬
‫סבתא, השתמשתי באגוזי מקדמיה במקום.‬
‫אימא!‬
‫הוא צריך להרשים את השופטים.‬
‫הוא חייב ליישם כמה שינויים.‬
‫זה ה"רויאל".‬
‫הם רוצים מתכונים קלסיים.‬
‫פרופסור, נכון שאתה היית זה שאמר‬
‫שלורנצו צריך לבטא את עצמו בצורה אמיצה?‬
‫אימא, באמת?‬
‫אני באמת מאמין‬ ‫שבתוך תוכו, לורנצו הוא מורד.‬
‫הפסטו טעים מאוד!‬
‫אתה מתכוון למישהו שבתוך תוכו הוא שקרן?‬
‫אני אוהבת את הפסטו שלך, לורנצו.‬
‫לא כפי שאני אוהבת אותו.‬
‫הוא יפתח מסעדה‬
‫ונקרא לה "אל קונטראריו".‬
‫כי הכול יוגש מהסוף להתחלה.‬
‫קודם כול קינוחים, ומתאבנים בסוף.‬
‫אימא, עוד נראה.‬
‫עוד נראה.‬ ‫-לורנצו.‬
‫פשוט תלך בעקבות הלב שלך.‬
‫תודה, אימא.‬
‫נשתה לחיי זה.‬
‫לחיי הלב.‬ ‫-לחיי תשוקה.‬
‫לחיי הלב.‬
‫חבל שלחלק מאיתנו אין לב.‬
‫אלוהים, לינה!‬
‫נוכל לדבר על זה אחרי הארוחה?‬
‫לא, לא נוכל.‬
‫אני מצטערת.‬
‫לא הייתי רוצה לעשות דבר שירגיז‬
‫את ה"פמיליה" היפהפייה הזאת.‬
‫אבל לי כבר אין "פמיליה" יפהפייה,‬
‫ולכן אני לא מסוגלת לקלוט‬ ‫איך ייתכן שיש לי אב,‬
‫שלא טרח להופיע לאורך כל חיי,‬
‫אפילו כשהאישה שלטענתו הוא אהב‬
‫מתה! אני…‬
‫סליחה. תיהנו מהארוחה.‬
‫לך.‬
‫לך, עכשיו!‬
‫כן, בסדר. אני הולך.‬
‫סלחו לי.‬
‫אני פשוט לא מבינה.‬
‫איך העזת לא לספר לי?‬
‫כי…‬
‫אני לא אבא שלך.‬
‫אתה באמת מתכוון להתכחש…‬
‫אני לא יודע מה כתוב ביומן,‬
‫אבל אני מבטיח לך שאין שום…‬
‫אפשרות פיזית שזה יהיה…‬
‫ובכן, אפשרי.‬
‫אבל התנצלת בפניה שלא לקחת אחריות…‬
‫שטויות. לא.‬
‫לא, התנצלתי מכיוון ש…‬
‫התנצלתי מכיוון שאהבתי אותה.‬
‫בערך מהרגע שהיא הגיעה, אבל…‬
‫באופן פתטי, לא היה לי אומץ‬ ‫לעשות דבר בעניין,‬
‫עד שכבר היה מאוחר מדי.‬
‫אז…‬
‫אם אתה לא אותו…‬
‫איקס.‬ ‫-השם שלו הוא‬
‫מתאו פוסי.‬
‫הוא היה המרצה שלה לצילום. ו…‬
‫ועד כמה שאני שונא להגיד זאת,‬
‫לינה, את…‬
‫יהיה לך יותר טוב בלעדיו.‬
‫אני ממש מצטער שלא סיפרתי לך קודם,‬
‫אבל אימא שלך…‬
‫היא התקשרה לפרן…‬
‫ומסיבה מסוימת, היא רצתה שתגלי את זה בעצמך.‬
‫רוצה שאפחיד אותו כדי שיסתלק?‬
‫יש לי כישרון לזה.‬
‫לא, אני אטפל בזה.‬
‫אלסנדרו…‬
‫לך הביתה.‬
‫בבקשה.‬
‫בבקשה, לינה, אני יכול להגיד רק דבר אחד?‬
‫היא הייתה ידידה ותיקה.‬
‫קבענו תוכניות מראש.‬ ‫פשוט לא ידעתי איך לבטל אותן.‬
‫אבל פשוט…‬
‫מבטלים.‬
‫אני יודע. אבל אין לי שום דבר איתה.‬
‫פישלתי, אבל לא אעשה זאת שוב.‬
‫לא, עכשיו זה לא…‬
‫זה לא הזמן המתאים.‬
‫בסדר.‬
‫ועכשיו?‬
‫עכשיו זה בסדר?‬
‫לינה, את צודקת‬ ‫בכך שאת לא יכולה לתת בי אמון.‬
‫אולי זה מכיוון שמעולם לא היה לי‬ ‫מישהו שכדאי לי לזכות באמונו.‬
‫אני מצטער.‬
‫- בבלו ־ מתאו פוסי -‬
‫- צלם -‬
‫- פירנצה – גלריית אומנות דה פוסי -‬
‫- רומא טרמיני -‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫מה…‬
‫את נוסעת לפירנצה?‬
‫כן.‬
‫זה היה לא מתוכנן.‬ ‫-נחמד.‬
‫האודישן שלך אמור להיות היום.‬
‫נכון?‬ ‫-כן.‬
‫האימהות שלי היו אמורות לקחת אותי,‬
‫אבל אז סבתא רצתה לבוא, ואז סבא.‬
‫יותר מדי קולות בראש שלי.‬
‫כן.‬
‫אני מצטערת על אתמול.‬
‫הארוחה שלך הייתה נפלאה.‬
‫היא הייתה בסדר.‬
‫אני חושב שסבתא צודקת.‬ ‫עדיף שהיום אתמקד ביסודות.‬
‫היי, את בסדר?‬
‫והיא מעולם לא סיפרה לך עליו?‬
‫לא. עכשיו אני מבינה למה.‬
‫הוא פשוט נעלם לחלוטין מחייה.‬
‫אפשר לשאול,‬
‫מה את מצפה ממנו לעשות כשתדברי איתו?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אולי אנשים משתנים?‬
‫אולי הוא רצה ליצור קשר או משהו?‬
‫אימא שלי באה לכאן‬
‫בציפייה שכל חייה ישתנו.‬
‫ואז…‬
‫היא נאלצה לוותר כמעט על כל מה שהיא אהבה‬
‫בגללי.‬
‫לא.‬
‫אני לא בטוח לגבי זה.‬
‫על פי האופן שבו את מדברת עליה, נשמע‬
‫שאת היית כל מה שהיא אהבה.‬
‫מותר לנו להביא לאודישן‬ ‫רק מנה אחת שהוכנה מראש, אז…‬
‫קחי את זה. זה ג'לטו.‬
‫מה? לא! אני לא יכולה לקחת את זה.‬ ‫-כן.‬
‫אני חושב שיש לי כף.‬ ‫-מה…‬
‫הינה הכף.‬
‫זו לא בעיה.‬
‫יש לי עוד אחד.‬
‫לורנצו, אין לי ממש מצב רוח.‬
‫כן, זה העניין.‬
‫תסמכי עליי.‬
‫הכול טוב יותר אחרי ג'לטו.‬
‫טוב, בסדר.‬
‫אני אטעם קצת.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫זה ממש טעים.‬
‫אלוהים.‬
‫זה טעים?‬ ‫-אלוהים.‬
‫מה לעזאזל המרכיב הסודי?‬
‫סבתא אומרת,‬
‫"יודעים כשיודעים."‬
‫התחנה הבאה: פירנצה.‬
‫היי, אז…‬
‫הדבר הזה שלי יהיה רק אחר הצוהריים.‬
‫רוצה שאלווה אותך לגלריה, או…‬
‫אוכל להראות לך את פירנצה, אם תרצי.‬
‫כן. כל דבר שיגרום לי לדחות את זה.‬
‫טוב. מכאן.‬
‫נכון?‬ ‫-כן.‬
‫אלוהים אדירים!‬ ‫-נכון.‬
‫ספוליאטלה.‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫זה המקום האהוב עליי בכל פירנצה.‬
‫ידעת שכל זה מגיע מחוות מקומיות?‬
‫כן?‬ ‫-זה חשוב.‬
‫די ברור שאני מושכת זמן, אבל…‬
‫היה כיף.‬
‫כן.‬
‫אפשר לשאול,‬
‫מה העניין בינך לבין ג'ורג'יה?‬
‫את חייבת לראות את זה.‬
‫יהלומי המטבח.‬
‫כמהין.‬
‫הן נדירות מאוד.‬
‫לדבר הקטן הזה לוקח שש שנים לגדול.‬
‫מגעיל.‬
‫וגם,‬
‫חשיפה לנבגי פטריות‬ ‫עלולה לגרום למחלות חמורות במערכת הנשימה.‬
‫רק לידיעתך.‬
‫אני לא רוצה לדעת, טוב? זו אומנות.‬
‫אני פשוט אאמין לך.‬
‫בכל אופן…‬
‫ג'ורג'יה ואני‬
‫חברים מאז ומתמיד, מאז שהיינו ילדים.‬
‫והתחלנו לצאת לפני שנתיים.‬
‫וזהו זה.‬
‫תמיד היינו ביחד בבית הספר,‬
‫אבל היא נוסעת לתוכנית מרוצים בבולוניה‬
‫ומערכת יחסים ממרחק זה דבר קשה מדי,‬
‫אז בסוף הקיץ אנחנו…‬
‫אוי, אני מצטערת.‬
‫מה העניין בינך לבין אלסנדרו?‬
‫אני…‬
‫זה היה…‬
‫אין שום עניין.‬
‫אתם מאוד לא מחבבים זה את זה, נכון?‬
‫לא.‬
‫היי. סליחה, אני מעצבנת.‬
‫לא. סליחה. פשוט…‬
‫היינו חברים בחטיבת הביניים, אבל…‬
‫בשנה הראשונה של התיכון,‬ ‫בחור בשם מרקו ריצ'י,‬
‫החבר הכי טוב החדש של אלה,‬
‫אידיוט אמיתי, היה בקפטריה,‬
‫היכן שאימי עובדת, ו…‬
‫מול הפרצוף שלה, הוא קרא לה…‬
‫"דייקית."‬
‫ואלה עמד שם,‬
‫הביט בי,‬
‫ולא עשה דבר.‬
‫אלוהים.‬ ‫-טוב…‬
‫אני לא ממש משתלב בחברת האנשים האלה, מבינה?‬
‫לינה, כבר מאוחר מאוד.‬
‫אני צריך ללכת, ואת צריכה ללכת.‬
‫טוב. רואה את הרחוב ההוא?‬
‫הגלריה שלו נמצאת ממש בהמשך.‬
‫שיניתי את דעתי. אני לא הולכת.‬
‫מה? לא!‬ ‫-אני לא יכולה.‬
‫זה מטופש.‬ ‫-לא.‬
‫תקשיבי.‬
‫תופיעי שם. זה העיקר, כי…‬
‫כי אם הוא לא לוקח אחריות,‬
‫ההפסד כולו שלו אם הוא לא יזכה להכיר‬
‫את אותה לינה המדהימה,‬ ‫המצחיקה, מלאת הרגש והשמחה‬
‫שאת באמת.‬
‫בסדר.‬
‫נתראה בתחנת הרכבת.‬
‫כן.‬
‫בהצלחה, לורנצו.‬ ‫-בהצלחה.‬
‫לורנצו.‬
‫כן?‬
‫הווארד צודק.‬
‫אל תפחד להיות אתה.‬
‫למי אכפת אם אתה לא משתלב‬ ‫בחברת אנשים כלשהם?‬
‫אל תחפש תירוצים.‬
‫תהיה שונה. תהיה "קונטראריו".‬
‫היכולת שלך לבשל כל כך טובה, שעל הרכבת‬
‫הייתה לי אורגזמת ג'לטו בזכותך.‬
‫את כל כך מוזרה.‬
‫אין לך מושג כמה.‬
‫מבטיח?‬
‫מבטיח.‬
‫לך.‬
‫שלום.‬
‫ברוכה הבאה.‬
‫באת להירשם לקורס הצילום?‬
‫לא.‬
‫אני…‬
‫באתי כדי…‬
‫סליחה, גברתי.‬
‫הכול בסדר?‬
‫אני,‬
‫אני מעוניינת להיפגש עם מר פוסי.‬
‫כן. ומי את?‬
‫הבת שלו.‬
‫הבא בתור הוא לורנצו פראצה.‬
‫שלום, שף.‬
‫שלום, מר פראצה.‬
‫ברכות על הגעתך עד לשלב זה.‬
‫ובכן, איזו מנה הבאת מהבית?‬
‫הכנתי ג'לטו תוצרת בית, אבל…‬
‫הוא כבר לא ברשותי.‬
‫אבל רציתי לאלתר משהו למענך.‬
‫רציתי להכין משהו מפתיע,‬
‫משהו בסדר הפוך, שזה בערך הסגנון שלי.‬
‫בעזרת המרכיבים שיש כאן היום.‬
‫למה? מה הבעיה עם המטבח שלנו? צפוי מדי?‬
‫למזלנו, אתה כאן, מר פראצה.‬
‫באת סוף כל סוף להציל אותנו‬ ‫על ידי ביצוע דברים בסדר הפוך.‬
‫לא, שף, כמובן שלא. רק רציתי…‬ ‫-לא, בבקשה.‬
‫תאלתר.‬
‫הזמן שלך מתחיל עכשיו.‬
‫אני יודעת. אבל היא אמרה שזו אימה…‬
‫לא, אמרתי לא.‬
‫מר פוסי…‬ ‫-לא.‬
‫אני מצטערת, חשבתי שמר פוסי כאן,‬ ‫אבל הוא יצא לפגישה.‬
‫אני אדאג שהוא יתקשר אלייך.‬
‫מה את עושה?‬
‫אסור לך להיכנס!‬
‫סליחה, אסור לך לקחת את זה.‬
‫לא מזיז לי.‬
‫היי.‬
‫מה אמרת לו?‬
‫לא, זה היה כל כך מטופש.‬
‫אני כל כך מצטער.‬
‫טוב.‬
‫מה היה באודישן? איך הלך?‬
‫אוי.‬
‫אוי, לורנצו, לא. זה ממש…‬
‫איך אומרים, "שיקפצו"?‬
‫שכולם יקפצו.‬
‫שיקפצו.‬
‫שכולם יקפצו.‬
‫צר לי על האודישן שלך.‬
‫הם הגדירו את המנה העיקרית שלי,‬ ‫"טובה, אבל חסרת ייחוד".‬
‫הם צדקו.‬
‫נתתי לפחד לגבור עליי. לא שמעתי בעצתך.‬
‫לא. הם טעו. הם עוד יראו.‬
‫אני פישלתי, אבל…‬
‫לינה, אני לא רוצה לפשל בזה.‬
‫את ואני.‬
‫אני חושבת…‬
‫ששנינו היינו…‬
‫זו הייתה טעות.‬
‫יש לך חברה.‬ ‫-אני יודע.‬
‫אני לא גרה כאן.‬ ‫-אני יודע.‬
‫זה הכי מסובך שיש. אבל…‬
‫אהבה היא די כזאת, לא?‬
‫היום הזה היה עמוס.‬
‫אני פשוט…‬
‫זה בסדר.‬
‫אני יכול להיכנס?‬ ‫-כן.‬
‫שמעתי שנסעת לפירנצה.‬
‫זה היה גרוע. הוא אידיוט.‬
‫עכשיו אני בסדר.‬
‫מה לעזאזל היא חשבה?‬
‫כולנו טועים.‬
‫למרות ש…‬
‫את כאן.‬
‫ואם לא היית,‬
‫זו הייתה הטעות הגדולה באמת.‬
‫אני עוזבת ביום שני.‬
‫אוכל להתחיל מוקדם את הסמסטר,‬
‫ואז אקדים את לוח הזמנים לקראת הסתיו.‬
‫לינה…‬
‫היה נהדר‬
‫והכול, אבל…‬
‫אני פשוט רוצה להמשיך בחיי.‬
‫אני מעריכה את זה,‬ ‫אבל אתה יכול לקחת אותה בחזרה.‬
‫זהו זה?‬
‫אתה פשוט מניח לה ללכת?‬
‫אני לא חושב שאני יכול להכריח אותה להישאר.‬
‫נתת גם לאימה ללכת‬
‫והתחרטת על כך לאורך 18 השנים האחרונות.‬
‫ראיתי שהפסקת לצאת עם נשים,‬
‫הפסקת לצייר, הפסקת לחיות,‬
‫כי חשת אחריות.‬
‫אני לא יכולה להעביר כך את 18 השנים הבאות!‬
‫אתה לא מבין?‬
‫האדלי לא שלחה את לינה לכאן‬ ‫כדי שתמצא את הפחדן ההוא,‬
‫אלא כדי שהיא תמצא אותך.‬
‫פרנצ'סקה.‬
‫פרנצ'סקה!‬
‫בסדר.‬
‫אני באה.‬
‫שלום?‬
‫סליחה.‬
‫תוכלי להגיד לי‬ ‫איפה אוכל למצוא בחורים איטלקיים חתיכים?‬
‫אדי!‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫איך… למה…‬
‫מה את עושה כאן? איך?‬
‫"האו" זו התשובה.‬
‫"האו" הוא האיש.‬
‫"האו" כאן.‬
‫הוא התקשר אליי,‬
‫וסיפר שאת מדברת שטויות‬ ‫על כך שאת רוצה לעזוב?‬
‫אימך נתנה לפרנצ'סקה‬ ‫רשימת אנשי קשר למקרה חירום.‬
‫ואני מוקד החירום שלך.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫חבר'ה, למה?‬
‫כי עכשיו את לא הולכת לשום מקום.‬
‫טוב.‬
‫אני צריכה פיצה, קנולי,‬ ‫בחורים איטלקיים חתיכים! מייד!‬
‫אני הולכת לחבב אותה.‬
‫כל הכבוד.‬
‫תראי מה אימך עשתה. איחדה את כולנו.‬
‫משפחה.‬
‫וגם "האו"!‬
‫זה נשמע לי נהדר.‬
‫לא היה לו את האומץ לפגוש אותי.‬
‫אבא שלי, כאילו…‬
‫שני דברים ברורים לי.‬
‫האחד, הקנולי הזה מדהים.‬
‫השני, שילך לחפש.‬
‫כן. זה מה שלורנצו אמר.‬
‫אני אוהבת את לורנצו!‬
‫לכי עליו, מותק.‬
‫יש לו חברה. זה…‬
‫חברה זה לא קיר, מבינה?‬
‫לא, זה פתטי.‬
‫כמה שעות אחרי שהייתי עם אלסנדרו, התנשקנו…‬
‫התמזמזנו…‬ ‫-אוי!‬
‫אני מתה על אלסנדרו!‬
‫את לא עוזרת.‬
‫הוא כזה חתיך.‬ ‫-אדי.‬
‫תראי, לינה. בסדר.‬
‫את פשוט צריכה לבחור אחד מהם. בסדר?‬
‫אם לא תבחרי, יהיה מביך מאוד הערב.‬
‫אדי, הערב?‬
‫מסיבת סיום הלימודים בביתו של אלסנדרו.‬
‫הוא שלח לי הודעה.‬ ‫כשאני אומרת "לי", הכוונה "לך".‬
‫אלוהים. אני אהרוג אותך.‬
‫לא, אני לא אהיה שם.‬
‫רק רגע.‬
‫נראה לך שטסתי עד לכאן‬
‫כדי לא לחגוג עם חבורת רווקים איטלקיים‬
‫ולתת לך הזדמנות להיטמע בתרבות?‬
‫לינה.‬
‫את לא הולכת להתחתן כאן. טוב?‬
‫פשוט תבחרי אחד מהבחורים האלה.‬
‫מבינה? תקפצי למים העמוקים.‬
‫את לא יודעת שאני לא קופצת למים, אדי.‬
‫לינה.‬
‫מתי אי פעם אכזבתי אותך?‬
‫מתי?‬
‫מעולם לא.‬ ‫-מעולם לא.‬
‫אז אם תיפלי, אני אתפוס אותך.‬
‫טוב, נלך.‬
‫יש! אנחנו הולכות לקרוע את העיר.‬
‫אני לא יכולה לחכות. קנולי, פסטה, פיצה,‬
‫בנים. המון בנים!‬ ‫-עכשיו את סתם מונה דברים.‬
‫עשרים וארבעה באוגוסט.‬
‫לא כתבתי כבר זמן מה,‬
‫כי ניסיתי ליהנות, לשם שינוי.‬
‫אני מתה על איטליה.‬
‫אני מתאמצת להשתלב בתרבות המקומית,‬
‫ועושה את המיטב ליהנות מימיי האחרונים כאן.‬
‫ואני מצליחה.‬
‫מסיבה אחת.‬
‫הווארד.‬
‫הייתי אידיוטית לחלוטין.‬
‫הוא מתוק, הוא טוב לב, הוא מצחיק,‬
‫וגם אינטליגנטי מאוד.‬
‫אבל מצפה לו קריירה מזהירה ברומא,‬
‫ולכן הוא חייב להישאר כאן.‬
‫באיטליה יש מסורת שאומרת‬
‫שאם זוג תולה מנעול על אחד הגשרים שבה‬
‫ומשליך את המפתח לנהר הטיבר,‬
‫אהבתם תימשך לנצח.‬
‫גם אם אשחרר את הווארד, אשמור את המפתח‬
‫ואשא אותו איתי…‬
‫לנצח.‬
‫- האדלי -‬
‫הוא גר כאן?‬
‫כן, באמת.‬
‫ואו! אני בטוחה שלורנצו נחמד, אבל לעזאזל!‬
‫רק אומרת.‬
‫היי.‬
‫את בסדר?‬
‫כן, אני בסדר. אני…‬
‫הגעתי להחלטה.‬
‫זה…‬
‫כן.‬
‫כן, מותק. כן!‬
‫אני שמח שבאת.‬
‫גם אני.‬
‫אלסנדרו, אני רוצה שתכיר את…‬ ‫-תני לי לנחש. אדי?‬
‫כן. שומרת הראש הקשוחה של לינה,‬
‫שתקרע לך את הצורה אם תנסה שוב‬
‫להתעסק עם החברה שלי. ברור?‬
‫עכשיו, איפה כל החברים החתיכים שלך?‬
‫ברחבת הריקודים?‬
‫אבל תהיי עדינה איתם, בסדר?‬
‫תודה!‬
‫היי.‬
‫אז, אלה. היה לי קצת זמן לחשוב,‬
‫והבנתי שאני מחבבת אותך מאוד.‬
‫תוכלי לעצור שם?‬
‫אלסנדרו.‬
‫אתה מרשה לעצמך‬ ‫להשתולל ולחגוג בטירוף כל הזמן…‬
‫אני חושבת ששנינו יודעים‬
‫שזה לא אמיתי.‬
‫אני לא שופטת אותך, אבל,‬
‫אם אתה אינך הולך לאן שאתה רוצה,‬
‫איך תגיע לאן שהוא איתי?‬
‫המשפחה שלי…‬
‫לא קל לשנות דברים.‬
‫ובכנות, אני חושב שזה לא הוגן‬ ‫להפוך את זה לתנאי עבורנו.‬
‫ואני באמת מתכוון "עבורנו".‬
‫אני יודע למה את זקוקה.‬
‫להמשיך בחייך ולשכוח את העבר.‬
‫אנחנו דומים, תאמיני לי.‬
‫תראו מי כאן!‬
‫ג'ורג'יה, את כאן עם לורנצו?‬
‫זה בלתי אפשרי, מכיוון שהוא כבר לא כאן.‬
‫בגללה.‬ ‫-מה?‬
‫רגע, מה?‬ ‫-"רגע, מה?"‬
‫המופקרת הזאת נסעה לפירנצה והייתה איתו.‬
‫מה לעזאזל? לורנצו?‬
‫לא! זה לא נכון.‬
‫טוב, זה בערך נכון,‬
‫אבל לא מבחינת מה שקרה.‬
‫זו הייתה נשיקה מתוך לחץ.‬
‫תעשי לי טובה. הוא עזב הכול בגללך.‬
‫אלוהים, אני שונאת אמריקאים!‬
‫עזב? עזב לאן?‬
‫פריז.‬ ‫-פריז?‬
‫כן. הוא מנסה להתקבל לאקדמיה לקולינריה.‬
‫הוא הזכיר משהו על "להתחיל לקחת סיכונים".‬
‫מתי הוא עזב?‬
‫עכשיו. הוא בדיוק יצא לתחנת הרכבת.‬
‫את לא מבינה?‬
‫אנחנו כל כך דפוקים, שאנחנו מושלמים ביחד.‬
‫אנחנו זהים, לינה.‬
‫זו הדרך שלך לנסות לשכנע אותי?‬
‫אני, טוב…‬
‫היי.‬
‫אני צריכה מונית, בבקשה.‬
‫בבקשה.‬ ‫-לינה!‬
‫מה הקטע?‬
‫לורנצו עולה על רכבת!‬
‫לורנצו הוא לא הבעלים של חצי איטליה!‬
‫אדי, בחייך!‬
‫בסדר.‬
‫אני צריכה להגיע לתחנת הרכבת.‬
‫אני על זה.‬ ‫-מה?‬
‫אדי, לא.‬
‫לא.‬
‫זה רעיון נוראי.‬
‫הכבישים ברומא הם כמו מסלולי מרוצים,‬ ‫רק עם יותר צעקות.‬
‫לינה. בשביל אהבה‬ ‫צריך לקחת סיכון לחטוף שברים, מותק.‬
‫תעלי. אנחנו עושות את זה.‬
‫בסדר.‬
‫אבל אני נוהגת.‬
‫אנרגיה של מלכה. מתה על זה.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫אדי.‬
‫אני צריכה שתנווטי.‬
‫טוב. אני לא יודעת…‬
‫מה אתן עושות?‬
‫אלוהים, אנחנו נמות!‬
‫סעי ישר.‬ ‫-זו כיכר.‬
‫איך אני אמורה לנסוע ישר?‬
‫זוזו מהדרך!‬
‫השתגעתן? תראו אותן!‬
‫מי לימד את המשוגעים האלה לנהוג?‬
‫תפני ימינה!‬
‫איך מכבים את זה?‬
‫איפה הרגלית?‬
‫סליחה.‬
‫תודה.‬
‫לורנצו!‬
‫לינה?‬ ‫-לורנצו!‬
‫מה את עושה כאן?‬ ‫-היי.‬
‫מפתיע שאתה כאן.‬
‫הוא ממש חמוד במציאות.‬
‫כן, נכון!‬
‫זה…‬
‫זה לורנצו.‬
‫אדי, לורנצו.‬ ‫-היי.‬
‫כמעט נהרגנו בשבילך.‬
‫זה נכון.‬ ‫-למה?‬
‫אני אלך.‬
‫אשאיר אתכם לבד לטפל בעניין שלכם.‬
‫איזה עניין?‬
‫צ'או!‬ ‫-צ'או.‬
‫מה קורה?‬
‫את בסדר?‬
‫האם אני בסדר?‬
‫אתה עדיין לא מכיר אותי?‬
‫אני בסדר. שמעתי שאתה נוסע לפריז.‬
‫כן.‬ ‫-ואו.‬
‫הפעם אנסה לעשות זאת בדרכי.‬ ‫-ואו!‬
‫שיקפצו, נכון?‬
‫כן! שיקפצו ויסבלו,‬
‫הממזרים המניאקים האלה!‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫ואו. אני…‬
‫אני ממש מצטערת.‬
‫אין לי מושג מאיפה זה בא.‬
‫זורם בי המון אדרנלין כרגע. אז…‬
‫לורנצו.‬
‫זה שנישקתי אותך,‬
‫או זה שאתה נישקת אותי,‬
‫לא בטוחה מה קרה קודם…‬
‫הנקודה היא,‬
‫זו באמת לא הייתה טעות.‬
‫אז, את ואני…‬
‫מה שאני רוצה לומר…‬
‫אימא שלי עזרה לי להבין,‬
‫אחרי מותה,‬
‫שהיסחפות בדבר הלא נכון,‬
‫או אפילו בדבר הנכון, בזמן הלא נכון,‬
‫איננו דבר שאפשר‬
‫להשיב. כלומר…‬
‫חשבתי שאני צריכה איכשהו לבחור‬
‫בינך ובין אלסנדרו,‬
‫אבל היא רצתה שאבוא לכאן‬
‫כדי למצוא את עצמי.‬
‫אז,‬
‫כרגע, אני צריכה…‬
‫פשוט לבחור בעצמי.‬
‫זה ממש מעצבן‬
‫שאפילו כשיש לך חדשות רעות במיוחד,‬
‫את עדיין מצליחה להיות מדהימה לגמרי.‬
‫בהצלחה.‬
‫גם לך.‬
‫ההצלחה שלך מובטחת.‬
‫תודה.‬
‫עשרים ושבעה באוגוסט.‬
‫אני עוזבת היום.‬
‫למען האמת, אני מתה מפחד.‬
‫אבל אני מוכנה.‬
‫ולך, בתי,‬
‫אני מאחלת בכל ליבי‬
‫שתחיי את חייך במלואם ובאומץ,‬
‫כמו אישה איטלקייה אמיתית.‬
‫אני אנסה, אימא.‬
‫תודה לך, איטליה.‬
‫הענקת לי חיים חדשים,‬
‫ותכלית חדשה.‬
‫לעולם לא אשכח אותך,‬
‫האהבה האמיתית הראשונה שלי.‬
‫את בסדר?‬
‫אני חושבת שעכשיו אני מבינה‬ ‫למה היא לא יצאה עם אף אחד.‬
‫היא כבר פגשה את האחד.‬
‫- האדלי -‬
‫- הווארד -‬
‫אני אתגעגע אלייך מאוד, לינה.‬
‫האווי.‬
‫היא רצתה שאבוא לכאן כדי להכיר את עצמי,‬
‫ו…‬
‫אני מניחה שאני עדיין מנסה להכיר, אז…‬
‫החלטתי לדחות בשנה את הלימודים.‬
‫אני נשארת.‬
‫לינה, אם להיות אב זה רק עניין ביולוגי, אז…‬
‫אבל אם זה אומר לדאוג לך ללא הרף,‬
‫בצורה חסרת היגיון,‬
‫מתוך רצון שתזכי אך ורק לטוב ביותר,‬
‫כולל מחשבה על שיטות לפגוע פיזית בבחורים‬
‫שרוצים לצאת איתך,‬
‫אז אני אשמח מאוד‬
‫אם תסכימי לראות בי האב המאמץ שלך.‬
‫תודה.‬
‫אבא.‬
‫מעולם לא יכולתי לדמיין‬
‫שמשאלת חייה של אימי‬ ‫תעניק גם לי חיים חדשים.‬
‫בחלוף שנה, אי אפשר לומר שהבנתי הכול.‬
‫אבל לראשונה בחיי, אני בסדר עם זה.‬
‫כי גם אני מצאתי משהו באיטליה,‬
‫במצלמה ישנה‬
‫מסנדקית משוגעת,‬
‫עם אבא אמיתי.‬
‫ולמען עצמי.‬
‫צדקת, אימא.‬
‫אף פעם לא שוכחים אהבה ראשונה.‬
‫- להשכרה -‬
‫גרטה!‬
‫השמועה אומרת‬
‫שבחורה אמריקאית הגיעה לכאן‬ ‫שוב ושוב וחשפה אותם.‬
‫בסוף הם נאלצו לסגור.‬
‫לורנצו! מה…‬
‫ואו, תראה אותך!‬
‫גרטה פרשה.‬
‫מישהו לקח את מקומה.‬
‫לא! אני אוהבת את המקום הזה.‬
‫זה כל כך עצוב.‬
‫אני אהיה במקומה.‬
‫- אל קונטראריו -‬
‫אלוהים.‬
‫אני עובד על כל הפרטים לקראת סיום הלימודים.‬
‫זה מטורף, לורנצו.‬
‫אני כל כך שמחה עבורך.‬
‫תודה.‬
‫ואת? היית כאן כל הזמן הזה?‬
‫כן. שנת חופש.‬
‫לקחתי כמה קורסים.‬
‫טוב, היה נהדר לפגוש אותך.‬
‫כן. גם אותך.‬
‫ביי.‬
‫לינה!‬
‫את בסדר?‬
‫כן.‬
‫יש דברים שאף פעם לא ישתנו.‬
‫יופי.‬
‫אני מחבב אותך כפי שאת.‬
‫תקשיבי,‬
‫סבתא עורכת ארוחה הערב.‬
‫היא מכינה ג'לטו. רוצה לבוא?‬
‫נצטרך לנסוע באופנוע המוות האיטלקי שלי.‬
‫אני מצטערת, לורנצו.‬
‫לא.‬
‫בסדר.‬
‫נצטרך‬
‫לנסוע בשלי.‬
‫דרך אגב, גיליתי מהו המרכיב הסודי.‬
‫מוטב מאוחר מאשר לעולם לא.‬
‫תרגום כתוביות: לאה שרמן־קיש‬