Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PRESENTERAR
Min mamma hade lärt mig ett italienskt ordspråk.
"Il primo amore non si scorda mai."
Man glömmer aldrig sin första kärlek.
Men det ironiska är,
hon pratade aldrig om sitt kärleksliv, eller Italien för den delen,
förrän alldeles på slutet, som om det var
ett stort mysterium eller nåt.
Vilket det också visade sig vara.
Jag borde börja från början, som är allt annat än enkel.
Mamma hade förstås bestämt några knasiga regler.
Ett: Att vara ledsen var inte tillåtet.
Två: Ingen fick bära svart. Bara bränd orange. Hennes favoritfärg.
Hon var så knäpp.
Och… det var det jag älskade med henne.
Nummer tre: Fleetwood Mac skulle spela.
Eller ett lokalt coverband, Fleetwood Zach.
På allvar, mamma?
-Zach är rätt het. -Addie!
Just det. Förlåt. Jag sörjer.
Och nummer fyra:
Jag var tvungen att åka på vår planerade mor-dotter-examensresa till Rom.
Hon åkte väl dit när hon var i min ålder för att hitta sin väg i livet.
Jag frågade om jag fick ta med min bästis Addie, men hon sa nej.
Jag var tvungen att åka ensam, och det kändes väldigt ensamt.
Är du okej?
Jag menar, på ett uselt sätt.
Okej. Du!
Vi byter ämne. Okej.
Vilken bild ska jag lägga upp?
Nu kör vi. Okej.
Superhet baddräktsbild, A.
Eller ännu hetare baddräktsbild, B.
-Var är det? -McKearneys slott på Irland.
Du har aldrig varit på Irland.
-Photoshop håller inte med. Så gulligt. -Wow.
Därför dissar jag sociala medier.
Okej, din nörd. Därför gör du inte nåt socialt.
När gick du på ett party senast?
Och debattgrupper är inga riktiga partyn.
Men i Italien… Om du inte kliver på det där förbaskade planet
och träffar nån galen, sexig italienare, så pratar jag aldrig med dig igen.
Vad synd, för jag gillar verkligen dig.
Lina! Du har inte dejtat en enda kille det här sista året!
Vad skulle jag göra? Ta med honom på cellgiftsbehandling?
Okej, då. Jag suger.
Jag fattar inte att jag åker i morgon.
-Jag fattar inte att du ska åka ensam. -Ja.
Mormor och morfar är redan döda. Jag har i stort sett ingen familj kvar.
Sa din mamma nån gång att du borde söka upp din pappa?
Skojar du? Hon sa att om hon såg honom igen, skulle hon åka i fängelse.
Fy fasen. Hon var verkligen bäst.
-Behöver du alla de där böckerna? -Det kallas försprång.
Okej, professorn.
Jag vill inte ens åka. Jag vill bara gå vidare i livet.
Lina.
Visste du att 0,4 % av alla trans- kontinentala flyg har tekniska problem?
Kan du lugna ner dig lite?
Du ska ju till Italien, din tönt!
Du kommer att ha jättekul.
Säg efter mig. Jag kommer att ha jättekul i Italien.
Säg det.
Jag kommer att ha jättekul
i Italien.
Så ska det låta.
Jag kommer att sakna dig.
Det var inte det att jag inte ville åka. Jag ville inte åka utan henne.
Vi hade gjort allt tillsammans under hela mitt liv,
och nu var det bara jag.
Jag hade vägrat tro att hon inte skulle bli frisk, och jag hade avskärmat mig.
Jag visste inte vem jag var.
Om det inte vore för hennes "livsönskan", som hon kallade det,
så var jag olyckligt nöjd med det.
ROM-FIUMICIONOS INTERNATIINELLA FLYGPLATS
Jag är här!
-Taxi, signorina? -Nej.
-Inte? -Nej, tack.
Lina! Här borta!
Lina! Bella! Det är Francesca!
Då så, vi går rakt på sak.
Du sa att du talar italienska flytande. Fick du bra betyg?
-Ja? -Ja, på tentan.
Vad är hastighetsbegränsningen i Italien?
Jag vet inga gränser.
Så på italienska, berätta allt som din mamma berättade om mig
som hon bad dig att inte berätta för mig.
Att er två hade väldigt kul.
Du använde fel pronomen.
Bil! Se upp för bilen!
Stanna!
Herregud!
Idiot! Vad i helvete gör du?
Nu är vi framme. Välkommen till Rom.
-Bor du här? -Du milde, nej!
Min kusin undervisar i konst. De har cocktailparty för avgångseleverna.
-Det är bra för dig att träffa jämnåriga. -Jag mår inte så bra.
Inget som inte lite läppstift och smink kan rå på,
hoppas jag.
Då så.
Nu går vi.
Och spola glasögonen.
Förresten, jag hörde att det gick jättebra på din audition i Florens.
Jag har slutprovet kvar.
Men de anställer bara barn till Michelin- kockar eller de som har rika föräldrar.
Precis som här.
-Så de är alla dryga snobbar? -Ja.
Underskatta inte dig själv, Lorenzo.
Du är den bästa eleven jag haft på länge.
Kom ihåg, det döljer sig en hel del galen kreativitet
bakom det där sorgliga, försynta yttre, så våga släppa loss den.
Nu lämnar vi honom ifred. Han har ju precis tagit examen.
-Lorenzo, gå och drick dig full. -Tack.
Hej då.
Lina! Det här är min käre, men dryge, irländska kusin, Howard.
Hej.
Du milde!
Förlåt, Lina, men du är kusligt lik din mor.
Howard Riley.
Hej. Så du kände henne?
Jag…
Jag gick på universitetet här den sommaren hon bodde hos Fran.
Det var så fruktansvärt att höra det.
Förlåt, du måste vara så less på att folk säger det.
Det är lugnt.
Skulle du vilja se en av hennes favoritplatser? Fran?
Gå dit ni två. Tillsammans. Ni kan lära känna varandra.
Då så.
Kom.
Mercati di Traiano.
Trajanus saluhallar.
Byggda mellan 100 och 110 e.Kr. av Apollodoros från Damaskus.
Det anses vara världens första köpcentrum.
Kejsarens kontor var där uppe.
Tja… Det är inte Brooklyn.
Din mor älskade att vandra runt här.
Hon brukade inte prata om Italien.
-Förrän hon blev sjuk. -Tja…
Ju fler rynkor man ser i spegeln,
desto mer tänker man på det förflutna.
Men hon sa att Italien förändrade hennes liv.
Vet du hur exakt?
Italien har ett sätt att förvandla en.
Jag kom hit för att gå på universitet. Tjugo år senare är jag kvar.
Howard, mig lurar du inte. Du kan inte gömma dig.
Kan du komma upp en stund? Jag behöver din hjälp.
Jag kommer.
Just det. Rektorn.
Bäst jag går dit och fjäskar.
Njut av…
Njut av att gå i din mors fotspår.
Det är vackert här, mamma.
Ja, eller hur?
Amerikanska?
Är det så tydligt?
Tröjan.
-Går du på MIT? -Nej. Tja…
Jag ska göra det nästa år. Ja.
Jag kommer också att vara i Boston. Harvard.
Jaså. Wow.
Alessandro Albani. Trevligt att träffa dig.
Lina Emerson.
Angenämt, Lina.
Hej.
Det är… Vet du vad du ska specialisera dig på?
Jag vet inte. Hur länge har du varit i Rom?
I typ fem minuter.
-Välkommen. -Ja.
Och hur bra är din italienska?
Tja…
-Jag fick väl godkänt på tentan. -Jaha, inte illa.
Sättet som du tittade på vår stad…
Det var vackert.
Ja, men utsikten är fantastisk.
Ja, verkligen.
Ale!
Vi drar.
Jag måste gå.
Jag hoppas vi ses snart.
-Okej. -Hej då.
Ja, vi ses. Hej då. Ja, om du vill, och jag vill…
Om vi båda vill, så kan vi…
Eller inte. Det är lugnt.
Toppen.
Hem ljuva hem!
Din mamma och jag tillbringade många timmar här
och pratade om allt vi skulle göra med våra liv.
Vi var bästisar, och sen… Poff!
Allt är lite drammatico med min kusin.
Hur som helst, det bästa rummet i huset.
Det är fint.
Howard! Gå hem.
Vi har tjejsaker att prata om. Gå och gör dina killsaker.
Visst. Jag messar mitt telefonnummer.
-Okej. -Vad som helst. Dygnet runt.
Tack, Howard.
Ciao.
Slå dig ner nu.
Det här är din mammas gamla dagbok. Hon skickade den tidigare.
Hon bad mig att ge den till dig.
Den är från hennes tid här. Jag har inte läst den,
men på den tiden var jag lite avundsjuk på att hon skrev den.
Jag… vill inte ha den.
Jag förstår, men det var hennes önskan.
Okej. Jag har gjort spagetti. Jag ställer den på verandan.
Och en god Chianti, den bästa kuren mot jetlag.
Jag ska ta en drink med en man som sjunger som Pavarotti,
men som gudskelov inte ser ut som honom.
MIN FLYGBILJETT
Hej, dagbok. Jag börjar med en fråga.
Vad gör du efter antagningsintervjun för sjuksköterskeskolan?
A: Får en panikattack.
B: Säger till föräldrarna att du tar ett sabbatsår
och brände pengarna på en flygbiljett.
C: Köper en dagbok.
Hallå, D! Allt det ovanstående.
Den nionde juni.
Solen har gått ner, men Rom pulserar än, som om staden levde.
Jag hör konstiga sirener och det är skrikande fiskmåsar överallt.
Det är nåt med den här staden som jag inte kan förklara. Det kanske är…
Jag vet inte, den vilar aldrig.
Jag bor hos en trevlig familj.
Dottern, Francesca, är i min ålder. Hon hade helst sett att jag var kille.
Hennes mamma lagade spagetti alla puttanesca och det är på allvar
det godaste jag ätit.
Skojar du? Wow!
Ja, Italien, jag är här, och det ska bli så spännande.
Jag behövde komma hit.
DET HÄR ÄR JAG
Kanske för att se vem jag är, när jag är borta.
Borta från mig själv.
Du rätar fortfarande inte på axlarna.
Fel grundställning gör att du tappar kraft.
Ringde du Banca Milano?
Det är sista sommarlovet. Jag vill inte till Milano.
Du har lattjat runt i tre somrar. Räcker inte det?
Jaha, du tycker att jag är värdelös.
Hör på nu, Alessandro.
Du vet att jag är stolt över dig.
Och jag älskar dig.
Men intervjun är en gentjänst.
-Om du inte går var det bortkastad tid. -Jag bad aldrig om din hjälp.
Vad vore du utan min hjälp?
Ingenting.
Ring dem. I dag.
-Hallå? -Engelska eller italienska?
Åh, vad…
Alessandro?
Ale. Alla kallar mig Ale. Då blir det engelska.
Hur fick du tag på mitt nummer?
I går kväll. Jag hittade dig online och du gav det till mig.
Va? Nej, det är omöjligt.
-Jag är inte online. -Jaha, du.
Jag har hört att ni amerikanska tjejer gillar att skoja.
Jag skickar en länk till profilen du inte har.
Okej?
Nej, jag skojar inte. Jag är inte…
Herre min skapare!
Nej. Det här är absolut inte jag! Jag kan inte ens åka skidor.
Jag skärmflyger inte, jag hoppar inte fallskärm och jag…
Himmel! Jag är absolut ingen hejaklacksledare!
Jag får ringa tillbaka…
Så… Vad vet jag? Har du en tvillingsyster?
Nej.
En vän som är bra på Photoshop.
Före detta vän. Jag måste döda henne nu.
-Hej då. -Vänta!
Min pappa anordnar en välgörenhetsgala på operan varje år. Vill du komma?
Vad? Opera? Jag vet inte…
Då ses vi där. Klockan nio på La Nuvola. Okej? Klä upp dig.
-Åh nej. Vänta! Ale… -Hej då.
Jag ringer tillbaka. Okej, hej då.
Hur tänkte du egentligen?
Jag tänkte inte. Nåt du borde göra mindre av.
Han är het och han kollar din profil. Enormt!
Det är inte min profil! Ta bort den!
Men du har redan 500 följare.
Oj! Vad tusan gör du? Sen när finns det en strand i Brooklyn?
Åh, det här?
-Jag ger folk vad de vill ha. -Du är helt otrolig.
Som din varumärkesambassadör,
måste jag hjälpa dig att förmedla att du har ett liv.
-Eftersom du inte har ett! -Han är inte ens min typ!
Internationell toppelev, kapten för tennislaget, rik som ett troll…
Och italienare!
Vad är inte din typ, kvinna?
Ta bort inlägget.
Låt mig tänka på saken.
Nej!
Slå till nu. Jag surfar på Hawaii.
Ciao!
Om du ska gå på partyt, så är den första lektionen,
kanske den enda lektionen för kvällen, hur man går.
En kvinna går med avsikt, värdighet och höfter!
Mycket höfter.
Prova.
Åh… Jag vet inte.
Sluta vara en sur amerikansk tjej.
Jag är modekonsult. Det här är mitt jobb.
Du kan lita på mig, Lina.
Snälla, visa mig!
Visa…
Okej, då.
Nej, kära du.
Sakta ner. Njut av det.
Rak rygg. Huvudet högt.
Sträck ut benet.
Böj foten.
Häl till tå.
Kära nån!
Jag vill ha platta skor.
Platta skor? Ha på dig Crocs.
-Jag gillar Crocs. -Usch!
Jag menar…
Är det inte lite gammalmodigt att en kvinna måste ha högklackat?
Jo.
Hör på.
Det handlar inte bara om det yttre. Det handlar om inställning.
Elegans, instinkt och mod.
Jag… har inget av det där.
Därav italienska gudmödrar.
Igen.
-Igen? -Ja.
Hitåt.
Le.
Det är bra att andas.
Du vet…
Jag lovade din mamma att ha dåligt inflytande på dig.
För att hjälpa dig släppa loss, för en gångs skull.
Det är redan rätt vilt, tack.
-Francesca? -Ja.
Jo, när det gäller killar…
Jag känner mig helt korkad.
Åh, raring.
Du har förlorat din vackra mamma.
Men även så mycket mer.
Det var inte hennes fel. Jag menar…
När vi inte var på sjukhuset så pluggade jag.
Självklart, raring. Du ville ha kontroll över nåt.
Hör på. När det gäller det motsatta könet,
så tycker jag att Fellini uttryckte det bäst.
"Om du berörs av nåt, så behöver det inte förklaras.
Om inte, så kommer ingen förklaring att beröra dig."
Lita på magkänslan.
…följt av två huvudämnen, ekonomi och internationella relationer.
Först Harvard, sedan Oxford, följt av praktik på Lloyds i London.
-Sådan far, sådan son. -Precis.
-Eller hur, min son? -Ja.
Gratulerar. Vilken möjlighet.
-Utmärkt -Skål.
Men han borde vara i Abu Dhabi, där vi har större delen av vår familjeverksamhet.
Men ungdomar behöver sin tid.
Då har han fyllt 18…
Lina, du ser…
Löjlig ut. Jag vet.
-Jag har lånat kläder och… -Du är jättevacker, Lina.
-Kom. -Jaha.
Tack.
När du säger party så menar du allvar.
Ja, mina föräldrar… De hävdar att det är för välgörenhet,
men de vill bara fjäska för kändisar.
-Nåt att dricka? -Nej, tack.
Jo, faktiskt. Nu dricker vi.
Då så.
-Två glas vin. Sangiovese, 2001. -Ska bli.
Från en vingård i Toscana, där vi är delägare.
Trevligt. Ja, jag älskar San Joveene.
Den är jordig och torr.
-Gillar du opera? -Ja.
-Det är Puccini i kväll. -Toppen.
Skål.
Sa jag nåt fel?
Jag har faktiskt aldrig druckit San Joveeno-vin…
Jag vet inte varför jag sa det.
Än sen?
Och jag vet inget om opera för jag har aldrig varit på opera.
Jag vill inte ge dig intrycket av
att jag är nån superpopulär influencer, att jag har ett galet socialt liv
eller att jag är rik.
Så… Ja.
Då skålar vi
för första gången.
Ja.
Skål.
Det var inte så jag beskrev det.
Nej.
Följ med mig. -Va?
-Lita på mig. Det blir kul. -Vart ska vi?
Kom.
Vad gör vi?
Hamnar i trubbel.
Och förresten… Kull!
Va?
Vad? Alessandro, kom tillbaka!
Vad gör du?
-Kom och ta mig! -Jag leker inte kull!
Jag vill inte tillbringa fem år i ett italienskt fängelse!
Sluta! Jag menar allvar.
-Gör inte det. -Herregud, Ale!
-Vad? -Hej.
-Ser du den här? -Ja.
Den släcker alla lampor i byggnaden. Ska jag dra i den?
Nej!
Jag skojade. Kom.
-Kom! -Sakta ner!
Herregud!
Alessandro! Vänta. Det här är inte alls min stil.
Sluta!
Herregud! Vad sysslar du med?
Tjena. Hur är läget?
Kom ner nu!
-Då är jag väl tagen. -På allvar?
-Ale… -Du vinner.
Eller så vinner jag.
Vi måste gå tillbaka.
Varför? Vad är du så rädd för?
En massa saker.
Höjder, till att börja med.
Vakter, flygplan, ormar, folkmängder…
Dig…
Ni två. Gå tillbaka. Nu!
Det är lugnt. Vem bryr sig?
-Jag ska ta nåt att dricka. -Okej.
Tack, vilken fin kväll.
Vad är det?
Min pappa.
Din förmåga att skämma ut familjen upphör aldrig att förvåna mig.
Knäpp kavajen och kom och träffa kommissionär Grillo.
Nej.
Jag är med en vän. Det här är Lina.
Hej.
Jag bryr mig inte om ännu en tjej vars namn du har glömt i morgon.
Skynda dig.
-Förlåt. Lyssna inte på honom. -Nej, det är sent. Jag ska gå hem.
Vänta.
-Gå och träffa den där kommissionären. -Vänta.
Du kommer ändå inte ihåg mig i morgon. Eller hur?
Lina!
-Lina, snälla… -Alessandro!
-Förlåt! -Herregud! Jag är så ledsen…
Jag hjälper dig.
Vet du vad?
-Vad? -Jag sa att jag inte ville gå hit.
Och jag sa att jag inte ville klä mig som en radioaktiv sardin. Varsågod.
Och jag sa att jag inte ville ha högklackade skor.
Eller dricka vin.
Vilket, förlåt Italien, är…
Åh! Wow. Den där ser så god ut.
Och vinet är lite överskattat och…
Förlåt. Jag…
Strunta i mig. Jag mår inte bra.
Var du på examensfesten i går med professor Riley?
Ja.
-Okej. -Herregud!
Det här händer inte. Hur tar jag mig ut?
Jo, det finns en utgång där borta.
Men jag är skyldig Riley en tjänst och jag ska precis sluta.
Vill du ha skjuts hem? Och kanske byta kläder?
-Verkligen? -Ja, om du vill det.
Okej. Ja.
-Okej? -Tack.
Det var så lite. Och den här vägen.
-Lämna det där. -Okej.
Tack så jättemycket för kläderna.
Det var jättesnällt av dig. Och nu är jag redo för Mästerkocken.
De är snyggare på dig än på mig.
Din hjälm.
Vänta. Förväntar du dig att jag
ska sätta mig på den där italienska dödscykeln?
Jag menar… Vet du att
motorcykelolyckor toppar listan över personskador?
Råkar du bara veta sånt?
Jag vet en massa statistik över saker som kan gå snett.
Högklackat kan leda till Haglunds sjukdom, som kan invalidisera dig för livet.
Det är ett faktum.
Okej.
Då verkar det mycket farligare att promenera hem.
Eller hur?
Du har så rätt. Okej, då.
Är vi framme snart?
Är hela Rom så här guppigt?
-Du kan titta nu! -Titta på vägen och inte mina slutna ögon.
Okej.
-Ursäkta, men var är vi? -Det är en hemlighet.
Jag tar inga droger. Bara så att du vet det.
-Vem är det? -Lorenzo.
Jaha. Lorenzo.
-Hej, Greta. Hur är det? -Dåligt. Mycket dåligt.
Dåligt. Just det…
Jag vet att du har en intervju med folket i Florens.
Ja.
Jag vet inte. Vi får se hur det går.
Vem är hon?
Din souschef?
Nej. Hon är turist, men hon vet inget.
Jag vill att hon ska få smaka den bästa maritozzin i Italien.
Din charmör.
De är snart klara.
-Vet jag ingenting? -Nej. Jag menade om den här platsen.
Många restauranger i Rom bakar inte själva.
De köper från ställen som inte har tillstånd att sälja, som det här.
Det är ett hemligt bageri.
Coolt. Nu är jag en insider.
Varsågod. Direkt från ugnen.
Tack.
Om du ser snobbarna på Cuisine Royal, hälsa från mig.
De vore lyckligt lottade om du började där.
Tack. Hej då.
-Okej. Redo? -Ja.
Då åker vi.
-Ska vi inte äta dem? -Nej, inte här. Dålig stil.
Mitt mellannamn.
-Och kan vi åka långsamt? -Nej.
Redo?
Du kommer att älska den, hoppas jag.
Du milde!
Gretas hemlighet är kalla händer.
Hon stoppar fingrarna i ishinkar innan hon knådar degen.
Det märks.
Det märks verkligen.
Wow. Jag älskar Gretas kalla händer.
-Så gott, eller hur? -Så gott.
Tack för skjutsen. Jag går och byter om och kommer ner med kläderna.
Nej, det kan vänta. Gör lite lasagne eller nåt.
Det ska jag.
Alessandro!
Hej.
Här är hon.
Lorenzo?
Våldgästade du min fest?
Det skulle jag aldrig göra.
Om du har nåt att säga, säg det. Jag har fått nog…
Jag har jobbat och är helt slut.
Jag åker nu.
-Tack igen, Lorenzo. -Ja. Ciao.
Det där var pinsamt.
Ja.
Förlåt, men Lorenzo och jag har en grej.
Vad gör du här? Och hur vet du var jag bor?
Jag älskar den där Addie.
Ja, det gör jag också.
Jag vill gottgöra dig i morgon.
Alessandro, jag…
Jag ber om ursäkt om det här låter elakt, men…
Du verkar ha lite dåligt rykte.
Ja, kanske det.
Men det är mest folk som pratar skit bakom ryggen på mig.
Även min egen pappa.
Men tro mig, ingen känner mig. Inte på riktigt.
Du verkar smart nog att kunna bilda din egen uppfattning.
Kom igen, visst hade du kul i kväll?
I alla fall ett tag.
För mig var det en av de bästa kvällarna på… Jag vet inte hur länge.
Okej, i morgon klockan tolv hos mig. Jag skickar adressen. Ta med baddräkt.
Alessa… Nej. Baddräkt?
Fattar du vilken plugghäst jag är? Jag är inte snygg i baddräkt.
Vet du vad? Låt mig avgöra det.
Du är vacker.
Den 19 juni. Jag har en hemlighet.
Jag började en fotokurs och lärde känna en kille.
Och jag tror att han gillar mig.
Okej.
Bisarrt.
Jag flippar ur just nu.
Han är så kulturell och smart och han har jättesnygg kropp.
Usch, mamma!
Jag kallar honom "X" för jag tror att nyfikna Francesca läser det här.
X bad mig ligga lågt, för han vill inte att det blir konstigt.
Och ärligt talat, Franny är inte den tysta typen.
Howard är en väldigt känd konstrestauratör i stan.
Han känner renässanskonstnärerna bättre än de kände sig själva.
Målar han?
Han brukade göra det, men la penseln på hyllan.
Hej, Howard!
-God morgon. -Hej, kusin.
God morgon. Hur är det?
Hej, kusin.
Lina, jag bad dig komma hit i dag
för jag vill ge dig nåt.
Din mamma gick aldrig nånstans utan den här.
Den var faktiskt hennes bästa vän, inte jag.
Hon hade ett enastående öga.
Herregud.
Vi har några av de här hemma. Hon sa aldrig att hon tagit dem.
Jag förstår inte. Varför slutade hon fota?
Jag ska träffa en kund.
Och angående mr Albani, ha skoj, men inte för skoj.
-Okej? Hej då! -Hej då.
Tänk att du sparat alla de här.
Hamstrare.
Ta den tid du behöver.
Den 23 juni.
Jag gick på en loppmarknad i dag och köpte en kamera.
Wow.
Jag har en skum känsla av att den kommer att förändra mitt liv.
Jag tittar i sökaren och min värld bara
försvinner.
Och när jag fokuserar på nån,
så är det som om jag ser in i den personen.
Och kanske in i mig också?
Ciao!
-Nu blev min dag bättre. -Wow.
-Välj en. -Herregud! Vad sysslar din familj med?
-Maffian. -Va?
Jag skojar. Finanser.
-Vilken? -Bryr sig inte dina föräldrar?
Jo. Pappa skulle döda mig, men det är inget nytt.
Vilken som helst.
Den där.
Jag älskar den.
Vi är framme.
-Var? -Du får se.
Kom! Vi ska bada.
Kom igen!
Är du redo?
Redo för vad?
För det där?
Nej!
-Jag gör det inte. Nej. -Det är fantastiskt.
Jag har gjort det miljoner gånger. Bättre än en bergochdalbana.
Du förstår inte.
Vet du hur många olyckor med icke dödlig utgång men ändå…
Tänk inte. Vi ska göra det.
-På tre. Ett, två, tre! -Nej!
Jag gjorde det!
-Coolt, va? -Herregud! Det var helt galet.
Vet du hur högt det var?
-Jag gjorde det! -Jag sa ju att det var fantastiskt.
Jag fattar inte att jag precis gjorde det där. Jag gjorde det!
Var det inte roligt?
Jag älskar att vara här. Borta från allt.
Snart är det slut på det här.
Slut?
Vad menar du? Hur kan du inte se fram emot Harvard?
För pappa är en idiot.
Hans pappa var i finansbranschen, och det var hans pappa också.
Det är vårt kall, oavsett vad jag tycker om det.
Och om du fick välja själv?
-Jag vill bygga saker. -Okej.
Inte bara för att köpa och sälja dem, utan byggnadskonst.
Det är det jag vill hålla på med.
Kan du inte bara prata med din pappa? Det är ju ditt liv.
Inte hans.
Just nu är jag mer intresserad av dig.
Alessandro, det är…
-Min mamma var sjuk under en längre tid… -Vänta, vad?
-Förlåt. -Nej, det är lugnt.
Det är okej. Saken är den…
Jag har inte varit med så många killar…
Inga killar.
Lina.
Du är annorlunda.
Och på nåt sätt gör du även mig annorlunda.
Om du vill så kan det vara bara du och jag.
Exklusivt. Inget svek, inget tjafs.
Och tro mig, det är inte nåt jag har…
Vänta, vad hände exakt?
Jag var helt grym.
Okej. Var la han händerna? Nordpolen eller Sydpolen?
Herregud! Jag vet inte, Addie. Jag försökte undvika hjärtattack.
Vem är du med?
Hej, Lina! Arrivederci!
Fleetwood Zach?
Jag heter faktiskt Zach Spaulding.
Addie!
En fråga, Lina. Efter kyssen, höll han din blick?
Trånande?
Jag antar det.
-Ett bra tecken. -Visst. Min andra fråga.
Några framtidsplaner?
Så gott som hela dagen, varje dag.
Det är så romantiskt.
Jag ska kolla hans sida.
Vänta lite.
Varför har han inga bilder på dig på sina sociala medier?
-Vi träffades ju precis. -Vänta!
Han la upp nåt för en minut sen.
-Han skrävlar om nåt… vin? -Han skulle träffa sin pappa.
-Vem dricker vin med sin pappa? -Precis.
Han har taggat platsen Parmigiana. Jag kollar taggarna nu.
Vilka taggar? Varför?
Det pastaätande puckot!
Ljug för mig Dra små söta lögner
Vad?
Jag skickar den. Nån subbas bild!
Fick du den?
Herre min skapare!
Du måste skämta! Försök inget! Tusan!
Oj, förlåt!
Ursäkta!
Vilken gullig unge!
Verkligen? "Du är annorlunda. Du gör mig annorlunda."
-Din lögnare! -Vad gör du här, Lina?
Vad jag gör här?
Vad gör du här? Med "inte din pappa".
-Jag vet hur det här måste se ut… -Hur det här ser ut är att du
är en falsk, för bra för att vara sann, lögnare med noll…
Mindre än noll respekt för X-kromosomen.
Så, ja!
Verkligen, Ale? Du är en riktig skithög.
Den sjunde juli.
Otroligt. Skriver jag verkligen det här?
Men jag tror att jag kanske
har träffat min första kärlek, i Italien dessutom.
Bra gjort, mamma.
X och jag var tillsammans hela helgen och efter middagen i går kväll,
så sa han, jag kan inte fatta det, att han älskar mig!
Han ljuger. Ljuger och ljuger!
Skål.
Hallå!
Bagerskan! Jag vet att du är där inne!
-Vem är det? Nej. -Nej, snälla du…
Hej!
-Vem är det? -Jag är inte här för du vet vad.
Blink, blink.
Nej! Vänta. Kom tillbaka!
-Jag säljer inte till allmänheten! -Jag behöver bara en liten fix.
Bara ett litet smakprov. Jag menar, din bulle…
Den ljuger inte.
Den försöker inte tafsa på dig under ett vackert vattenfall.
Och den förödmjukar dig inte inför alla gäster på en restaurang
medan han dricker drinkar med en otroligt snygg italiensk modell,
eller vad hon nu var, för din bulle…
Den är jättegod.
För min bulle
har ingen penis.
Jag älskar dig, bagerskan!
Den 20 juli.
Efter det jag tyckte var en fantastisk romantisk natt med X,
så vet jag inte längre.
Det har gått två dagar och han har inte ringt.
Där kom det. Det var ju väntat.
Vilken chock. Det ante mig.
Den 23 juli.
Han sa att han älskade mig. Jag vet inte hur många gånger,
men han har fortfarande inte ringt.
Jag är förvirrad, rasande och ledsen.
Jag också. Jag förstår.
Äntligen!
Jag trodde väl att du var här bland ruinerna.
-Fran har varit jätteorolig. -Jag blev lite upptagen med nåt.
Jaha. Behövs det bullar i kväll?
Vill du prata om det?
Jag vet att det är dumt och att han inte är skyldig mig nåt,
men jag bara…
Gillade honom?
Ja.
Varsågod.
Det är bara skönt att känna sig normal för en gångs skull.
Herregud! Den här maritozzon är jättegod.
Förlåt.
Jag håller helt med.
Hemligheten, Howie, är kalla händer. Berätta det inte för nån.
Vem anade det?
Hör på. Kärleken är ungefär som att gå.
När man är liten och inte kan gå, så kryper man runt på alla fyra.
Man gör sig illa och gråter. Jag talar av erfarenhet.
Har du nånsin varit riktigt kär?
En gång.
Kände hon inte likadant?
Det är komplicerat.
Nej, tack. Det är redan tillräckligt komplicerat.
Du kan försöka kasta in handduken.
Men handduken verkar ha sin egen vilja.
All konst jag jobbar med handlar bara om kärlek.
Eller hat, som bara är kärlek som har gått snett.
Howard…
Vet du vem mamma dejtade när hon var här?
Det kan jag inte säga.
Tja… Han låter som ett riktigt svin.
Vakna!
Upp och hoppa!
Det är dags att vända blad.
En kollega till Howard har bjudit in oss på lunch hos sina föräldrar. Sätt fart!
God hemlagad mat får dig att glömma den där idioten. Tro mig.
Vad är det?
Ingenting. Jag sätter på lite kaffe. Vakna nu.
Okej.
"Sono incinta."
Vad betyder det?
Hej, Siri.
Översätt "Sono incinta".
Jag hittade det här på nätet.
JAG ÄR GRAVID
Vad?
Den 11 augusti. Jag vill gråta hela tiden.
X ringer fortfarande inte
och Fran såg mig äta en tredje skål spagetti så jag var tvungen att berätta.
Är det inte underbart?
Visst. Underbart som ett nyfött barn.
Jag såg dagboken. Den handlar om du vet vad.
Du. Vet hon om det?
Jag vet inte om hon vet att du vet.
Den 19 augusti. Jag kan inte förklara vad som hände i dag.
Det var som om en helt annan person kom till mig och ville prata.
-Jag förväntade mig inte det av… -Howie?
-Howie?
-Du måste prata med henne. -Jag? Varför jag?
Gissa!
Han var ledsen för sin frånvaro och barnet skrämde honom inte.
Vänta, vad?
-Vad? -Vad?
-Get! -Get!
Himmel!
Till dig, pappa.
Hej, Franco. Hej, Martina.
Hej, Franny. Howard!
Hur är det?
-Howard. -Trevligt att se dig.
Trevligt att se dig.
Det här är Lina, min självutnämnda guddotter.
Hej, Lina.
Guddotter.
Passande.
Åh, här är hon.
Min fru, Chiara.
Ciao, Chiara.
Hej, min älskling.
Och du måste vara Lina.
-Trevligt att träffa dig. -Detsamma.
Lore är i köket. Han har slutprovet i morgon.
-Till oss. -Tack.
Följ med.
Wow. Det doftar fantastiskt.
Så det stämmer att du är kock.
-Din italienska är inte så dålig. -Tack.
Ja, jag provar lite nytt…
Experimenterar.
-Till kockskolan? -Ja.
Jag har slutprovet i Florens i morgon.
Utifrån det jag ser, så kommer du att imponera.
Du där. Unga händer.
Kom och hjälp till.
-Okej. -Och du, Lo. Sätt fart.
Ska bli.
Och Lina, det här är nonna. Nonna, Lina.
Trevligt att träffas.
Det här är grunden till den kända nonna pistacchio gelato.
-Wow. -Ja.
Den är legendarisk.
Tycker du om gelato?
Ja, jag tycker om glass.
Glass?
Ritar Michelangelo?
Klottrar Caravaggio?
Lugna dig.
-Förlåt. -Nej, det är okej.
Det finns inga tillsatser i gelato.
Man måste kärna jättesnabbt och hårt för att det inte ska bli is.
Vill du prova?
Javisst.
Som om du menar det.
Med passion.
Det coola är att vår gelato bara har fem ingredienser.
Grädde, mjölk,
socker, pistasch, och den femte…
-Den femte är hemlig. -Ja, jag vet.
-Och? -Jag skulle inte säga den.
Får jag smaka?
Låt mig gissa. Det är vanilj.
-Nej. -Okej.
Kanel?
Okej, jag försökte.
Okej. Åt det här hållet. Och gräv djupare.
Kom ihåg, Lorenzo. Det är en dans mellan två partners,
där båda respekterar vad den andra har att erbjuda.
Ja.
Bättre.
Kors! Stör jag?
Mamma mia.
Nej. Hej, Gio. Vi gjorde bara glass.
Ja, jag ser det.
Låt mig gissa… Med passion?
Alltid med passion!
-Varför är det inte jag som kärnar? -Du hatar det. Varje gång…
Du hatar det? Det har vi inte hört tidigare.
Det är inte snällt att säga det högt inför andra, Lorenzo.
Varför står du bara där som ett fån?
Vad…
Förlåt.
Oj.
Jag går.
Förlåt.
Det var den glassen.
Här är jag.
Det här är en orzosallad med pesto.
På er tallrik har ni mina lasagnemuffins.
Och det här är stekt zucchini
med tryffel och kapris.
Och till efterrätt ska vi givetvis äta mormors kända pistaschgelato.
Skål!
För oss.
Och för att jag blir gammal.
-För oss. -För dig, morfar.
För oss.
Du måste prata med henne.
-Och du måste vara mindre uppenbar. -Lägg av.
Varför viskar ni bakom ryggen på mig hela tiden?
Tror du inte att jag förstår vad som pågår bakom min rygg?
Vad pågår bakom din rygg?
Hur går tävlandet?
Giorgia är med i MotoGP. Hon har en världsrankning.
Jag kom tvåa förra helgen.
-Wow! -Grattis! Bra kört.
-Grattis. -Toppen.
Tja, en förlust är en förlust.
Och jag förlorar aldrig.
Lo.
Var är pinjenötterna?
Jag använde macadamianötter i stället.
Mamma!
Han måste imponera på domarna och komma med nåt nytt.
Det är Royale. De vill ha klassiska recept.
Professorn, var det inte du som sa
att Lorenzo måste våga uttrycka sig mer?
Mamma…
Jag tror faktiskt att Lorenzo är en rebell innerst inne.
Peston är fantastisk!
Som nån som innerst inne är en lögnare?
Jag älskar din pesto, Lorenzo.
Inte lika mycket som jag älskar den.
Han ska öppna restaurang och den ska heta "Al Contrario".
Allt ska serveras i omvänd ordning.
-Efterrätten först, förrätten sist. -Vi får se, mamma.
-Vi får se. -Lorenzo.
Följ bara ditt hjärta.
Tack, mamma.
-Skål för det. -För hjärta.
För hjärta.
Synd att några inte har ett hjärta.
För bövelen, Lina! Kan vi prata om det efter lunch?
Nej, det kan vi inte.
Jag är ledsen.
Jag skulle aldrig göra nåt för att förstöra den här fina familje…
För jag har ingen fin familj längre
och därför kan jag inte förstå hur jag kan ha en far
som inte orkade dyka upp under hela mitt liv,
inte ens när kvinnan han sa att han älskade
dog! Jag är…
Förlåt. Buon appetito.
Gå.
Gå nu!
Okej, jag går.
Ursäkta mig.
Jag förstår det inte.
Varför sa du inget?
För…
…jag är inte din pappa.
Ska du på allvar förneka…
Jag vet inte vad som står i dagboken, men det är helt omöjligt,
rent fysiskt,
för att det skulle kunna vara möjligt.
Men du bad ju om ursäkt för din frånvaro…
Nej! Jag bad om ursäkt för…
Jag bad om ursäkt för jag älskade henne.
Jag gjorde det från första stund, men…
…patetiskt nog vågade jag inte göra nåt åt det
förrän det var försent.
Så…
-Om du inte är den här X-killen… -Han heter… Matteo Fossi.
Han var hennes fotolärare
och jag vill helst inte säga det här, men Lina, du…
Du har det bättre utan honom.
Jag är ledsen att jag inte sagt nåt tidigare, men din mamma…
Hon ringde Fran
och hon ville att du skulle upptäcka det själv.
Ska jag skrämma bort honom? Det är en av mina många talanger.
Nej, jag sköter det.
Alessandro…
Gå hem.
Jag ber dig.
Får jag bara säga en sak?
Hon var en gammal vän. Jag visste inte hur jag skulle avboka.
Men man avbokar bara.
Jag vet, men det är inget mellan oss.
Jag klantade mig, men jag gör inte om det.
Nej, och nu är det…
Det är inte läge just nu.
Okej.
Nu, då?
Är det bättre nu?
Lina, du hade rätt om att du inte kunde lita på mig.
Kanske för att jag aldrig haft nån som har velat gjort det.
Jag är ledsen.
FOTOGRAF
FLORENS DE FOSSI KONSTGALLERI
-Hej. -Hej.
Vad? Ska du åka till Florens?
-Ja, lite oplanerat. -Trevligt.
-Du har väl ditt slutprov i dag? -Ja.
Mamma skulle följa med, sen ville nonna följa med, sen nonno.
För många röster i min skalle.
Ja.
Jag är ledsen för i går.
Maten var helt fantastisk.
Den var okej. Nonna har nog rätt. Bäst jag kör klassiskt i dag.
Du!
Är du okej?
-Och hon berättade aldrig om honom? -Nej.
Och nu vet jag nog varför. Han dumpade henne bara.
Får jag fråga en sak?
Vad tror du att han gör när du pratar med honom?
Jag vet inte. Människor kanske förändras.
Han kanske ville ta kontakt eller nåt?
Min mamma kom hit
och det var som om hela hennes liv skulle förändras, och sen…
Hon fick i stort sett ge upp allt som hon älskade.
På grund av mig.
Nej. Det är jag inte så säker på.
Såsom du beskriver henne,
så låter det som om du var allt hon älskade.
Vi får bara ta med en rätt som vi har förberett, så…
Ta den. Det är gelato.
-Vad? Nej, jag kan inte ta den. -Jag har nog en sked med mig.
Här har du en sked.
Det gör inget. Jag har en till.
Lorenzo, jag är inte på humör.
Det är hela grejen.
Tro mig. Allt blir bättre efter gelato.
Okej, då.
Jag smakar lite.
Jäklar!
Den är så god. Herregud!
-Är den god? -Herregud.
Vad är den hemliga ingrediensen?
Nonna säger: "Man vet när man vet."
Nästa anhalt: Florens.
Jo, du… Provet är inte förrän i eftermiddag.
Ska jag gå med dig till galleriet, eller…
Jag kan visa dig Florens, om du vill.
Ja. Vad som helst för att skjuta på det.
Okej. Den här vägen.
-Otroligt, va? -Ja.
-Du milde! -Jag vet.
Sfogliatella.
Herregud!
Det här är min favoritplats i hela Florens.
Vet du att allt det här kommer från lokala odlare?
-Jaså? -Det är viktigt.
Jag försöker givetvis skjuta på det, men det här var kul.
Ja.
Får jag fråga…
Vad är grejen mellan dig och Giorgia?
Du måste se det här.
Kökets diamanter.
Tryfflar. De är så sällsynta.
Det tar ungefär sex år för den här lille killen att växa.
Äckligt.
Och exponering för svampsporer kan ge akuta andningsbesvär.
Bara så du vet.
Jag vill inte veta. Det här är konst.
Jag tar dig på orden.
Hur som helst…
Giorgia och jag har varit vänner för alltid, sen vi var små.
-Och för två år sen började vi dejta. -Okej.
Vi har alltid gått i skolan tillsammans men hon kom med i ett stall i Bologna.
Ett långdistansförhållande är för tufft så efter sommaren ska vi…
Åh, beklagar.
Vad är grejen mellan dig och Alessandro?
Jag…
Det var en…
Det är ingen grej.
Ni två gillar inte varandra, eller hur?
Nej.
Vänta! Jag är ledsen. Jag är så dryg.
Nej, förlåt. Det är bara…
Vi var kompisar i grundskolan, men…
Men i första året på gymnasiet så var Marco Ricci, Ales nya bästis,
ett riktigt svin, i cafeterian, där min mamma jobbar och…
Rakt upp i ansiktet på henne, så kallade han henne… flata.
Och Ale stod där, tittade på mig, men gjorde ingenting.
-Herregud. -Tja…
Jag passar inte in i det där gänget.
Lina, det är jättesent. Jag måste gå och du måste gå.
Ser du den där gatan? Runt hörnet ligger galleriet.
Jag har ändrat mig. Jag går inte dit.
-Vad? Nej! -Jag kan inte.
-Det är dumt. Det är… -Nej. Lyssna på mig.
Du ska gå dit. Det är det enda viktiga för…
För om han inte erkänner dig, så får han skylla sig själv
att han inte lär känna den spektakulära, knasiga, själfulla och glada Lina
som du är.
Okej.
Vi ses på tågstationen.
Ja.
-Lycka till, Lorenzo. -Lycka till.
Lorenzo!
Ja?
Howard har rätt.
Var inte rädd för att vara du.
Vem bryr sig om du inte passar in i nåns gäng?
Ursäkta dig inte. Var annorlunda. Var contrario.
Din matlagning är så bra att jag fick en glassorgasm på tåget.
Du är så knäpp.
Du har ingen aning.
Lovar du det?
Jag lovar.
Gå.
Hejsan.
Välkommen.
Vill du anmäla dig till fotokursen?
Nej.
Jag är…
Jag är här för att…
Ursäkta mig, signorina?
Är allt som det ska?
Jag vill…
Jag vil träffa signore Fossi.
Visst. Och du är…
Hans dotter.
Och nu Lorenzo Ferrazza.
-God dag, kocken. -God dag, signore Ferrazza.
Och grattis till att du har kommit så här långt.
Vilken rätt tog du med dig?
Jag hade gjort glass, men…
Den är slut.
Men jag ville improvisera ihop nåt.
Jag ville göra nåt oförutsägbart,
nåt i omvänd ordning, som är lite av min stil.
Och med bara de ingredienser som finns här i dag.
Vad är det för fel på vår mat? Är den förutsägbar?
Vilken tur att du är här, signore Ferazza.
Du ska äntligen rädda oss genom att göra saker omvänt.
Givetvis inte. Jag ville bara…
Nej, var snäll och improvisera.
Din tid börjar nu.
Ja, men hon sa att hennes mamma…
Nej, jag sa nej.
-Signore Fossi… -Nej.
Jag trodde att signore Fossi var här, men han har gått på möte.
Jag kan be honom ringa dig.
Vad gör du? Du kan inte bara rusa in!
-Du kan inte ta den där! -Jo, det kan jag!
Hej.
Vad sa du till honom?
Nej, det var så dumt.
Jag är så ledsen.
Men…
Hur gick det på slutprovet?
Åh, Lorenzo, nej…
Hur säger man: "Fan ta dem. Fan ta dem allihop"?
Fan ta dem. Fan ta dem allihop.
Jag är ledsen över slutprovet.
De sa att min huvudrätt var bra, men den stack inte ut.
De hade rätt.
Jag fegade ur. Jag följde inte ditt råd.
Nej, de hade fel. De får ångra det.
Nej, jag sabbade det, men…
Lina, jag vill inte sabba det här.
Du och jag.
Jag tror
att vi båda var…
Det var ett misstag.
-Du har en flickvän. -Jag vet.
-Jag bor inte här. -Jag vet.
Det kunde inte vara mer struligt, men är inte kärleken på det viset?
Det har varit mycket i dag.
-Jag bara… -Det är lugnt.
Det är lugnt.
-Får jag komma in? -Ja.
Jag hörde att du åkte till Florens.
Det sög. Han är ett svin.
Jag är okej nu.
-Hur tänkte hon egentligen? -Vi gör alla misstag.
Men… du är ju här.
Och om du inte var det så skulle det vara det stora misstaget.
Jag åker hem på måndag.
Jag tänkte börja plugga inför höstterminen…
Lina…
Det har varit jätteroligt och så, men…
Jag vill bara gå vidare i livet.
Jag uppskattar att jag fick den, men du får tillbaka den.
Är det allt?
-Ska du bara låta henne åka? -Jag kan inte tvinga henne att stanna.
Du släppte iväg hennes mamma också och du har ångrat det i 18 år.
Du slutade dejta, du slutade måla, du slutade leva,
för du kände dig ansvarig.
Jag står inte ut med det i 18 år till!
Förstår du inte?
Hadley skickade inte hit Lina för att hitta den där fegisen, utan dig.
Francesca.
Okej. Jag kommer!
Hallå?
Ursäkta mig.
Var finns de sexiga italienska killarna?
Addie!
Kära nån!
Herregud! Hur…? Varför…? Vad gör du här?
How har rätt. How är bäst.
How är här.
Han ringde och sa att du yrade om att du skulle åka hem.
Francesca fick en lista över nödkontakter.
Och jag är din 112-tjej!
Herregud! Hörni… Varför?
För nu kan du inte åka.
Då så.
Jag behöver pizza, cannoli, snygga italienare! Nu!
Jag kommer att gilla henne.
Bra jobbat.
Se vad din mamma har gjort. Fört samman oss.
Vi är en familj.
Och How.
Det låter bra.
Han vågade inte ens möta mig. Min egen far…
Jag vet två saker.
Ett, den här cannolin är supergod.
Och två, fan ta honom!
Ja, det är vad Lorenzo sa.
Älskar Lorenzo! Satsa på honom, tjejen.
-Ja, men han har en tjej. Det är… -Äsch, spela roll.
Nej, det är patetiskt.
Bara några timmar efter att jag var kär i Alessandro, så kysstes vi…
-Hånglade… -Jag älskar Alessandro!
Du hjälper inte.
-Han är så het. -Addie.
Hör på nu. Du måste bara välja en. Okej?
Om du inte gör det så blir det väldigt pinsamt i kväll.
I kväll?
Examensfesten hemma hos Alessandro.
Han messade mig, alltså dig.
Herregud! Jag skulle kunna döda dig. Jag tänker inte gå.
Vänta lite.
Tror du att jag flög ända hit
för att inte partaja med ett gäng eftertraktade italienare
och ge dig möjligheten att lära känna kulturen?
Lina.
Du ska inte gifta dig. Okej? Välj bara en av killarna!
Du vet. Våga hoppa.
Du vet att jag inte hoppar, Addie.
Lina.
När har jag nånsin svikit dig?
När?
-Aldrig. -Aldrig.
Så om du faller så fångar jag dig.
Okej, vi går.
Ja! Vi ska släppa loss i stan. Det blir så kul. Cannoli, pasta, pizza.
-En massa killar! -Du listar bara saker.
Den 24 augusti.
Jag har inte skrivit på ett tag,
för jag försökte ha roligt, för en gångs skull.
Jag älskar Italien.
Jag anammar verkligen den lokala kulturen
och jag försöker verkligen njuta av mina sista dagar här.
Och det har jag lyckats med.
Särskilt av en anledning.
Howard.
Jag har varit en riktig idiot.
Han är gullig, snäll, rolig och även väldigt intelligent.
Men han har en fantastisk karriär
framför sig i Rom och måste stanna här.
Det finns en tradition i Italien.
Om man låser fast ett hänglås på en av broarna,
och kastar nyckeln i Tibern
så blir kärleken evig.
Jag kanske åker ifrån Howard men jag behåller nyckeln
och bär honom med mig
för evigt.
Bor han här?
Ja. Han gör verkligen det.
Wow! Jag är säker på att Lorenzo är trevlig och så, men det här!
Jag säger det bara.
Du. Är du okej?
Ja, jag är okej. Jag har gjort mitt val.
Är det där…
Ja.
Ja, tjejen. Ja!
-Jag är glad att du kom. -Jag med.
-Alessandro, det här är… -Låt mig gissa. Addie?
Ja. Linas grymma livvakt
som krossar dig om du sviker min tjej igen. Förstått?
Var är alla dina heta kompisar?
På dansgolvet? Men ta det lugnt med dem. Förstått?
Tackar!
Hej.
Så Ale, jag har…
Jag har haft lite tid att tänka och jag har insett
att jag verkligen gillar dig.
Kan vi stanna där?
Alessandro.
Du spelar vild
och lättsinnig hela tiden,
men jag tror att vi båda vet att det inte stämmer.
Jag dömer dig inte,
men om du inte satsar på det du vill hur ska du komma nånvart med mig?
Min familj…
Det är inte så lätt att ändra på saker.
Och ärligt talat, det är inte rättvist att ställa de villkoren för oss.
Och jag menar verkligen oss.
Jag vet vad du behöver.
Att gå vidare och glömma det förflutna. Vi är likadana. Tro mig.
Titta vem som är här!
Giorgia, är du här med Lorenzo?
Det vore omöjligt eftersom han inte längre är här.
-På grund av henne. -Vad?
-Vad?
Slynan smög iväg till Florens och träffade honom.
Vad tusan? Lorenzo?
Nej, det är inte sant.
Jo, på sätt och vis, men inte kronografiskt.
Det var bara en stresskyss.
Lägg av. Han stack på grund av dig.
Jag hatar amerikanare!
Stack vart?
-Till Paris. -Paris?
Ja. Han ska söka in till kockakademin.
Han sa nåt om att han skulle våga mer.
När åkte han?
Nu. Han åkte precis till tågstationen.
Förstår du inte? Vi är så kvaddade att vi är perfekta för varandra.
Vi är likadana, Lina.
Är det ditt säljsnack?
Jag… Okej.
Hej. Jag behöver en taxi.
-Snälla. -Lina! Vad fasen?
Lorenzo åker iväg med tåget!
Lorenzo äger inte halva Italien!
Kom igen, Addie!
Okej då!
Jag måste åka till tågstationen.
-Jag fixar det. -Vad?
Nej, Addie.
Nej. Det här är en fruktansvärd idé.
Rom är som NASCAR med mer vrål.
Lina! Kärlek medför en risk för frakturer.
Hoppa på. Vi gör det här.
Okej, men jag kör.
Vilken drivkraft. Underbart.
Milda makter!
Addie, du måste navigera.
Ja, men jag vet inte…
Vad gör ni?
Gode gud, vi kommer att dö!
-Kör rakt fram! -Det går ju runt.
Hur kör jag rakt fram?
Ur vägen!
Är ni galna? Se upp!
Vem lär dem att köra?
Sväng höger!
Hur stänger man av den här? Var är stödet?
Förlåt.
Tack.
Lorenzo!
-Lina? -Lorenzo!
Vad gör du här?
Hej.
Så roligt att springa på dig.
-Han är jättesöt i verkligheten. -Ja, jag vet.
Det här är…
-Det här är Lorenzo. Addie, Lorenzo. -Hej.
Vi dog nästan för dig.
Ja, verkligen.
Varför?
Jag går.
Ni får tala ostört. Göra er grej.
Vilken grej?
-Ciao! -Ciao.
Vad står på?
Är du okej?
Om jag är okej?
Har du inte lärt dig nåt om mig?
Jag är okej. Du ska alltså åka till Paris?
-Ja. -Wow.
Jag ska försöka göra det på mitt sätt. Fan ta dem!
Ja, fan ta de där förbannade svinen!
Åh, herregud!
Wow. Jag är…
Jag är så ledsen. Jag vet inte varifrån det kom.
Det pumpar så mycket adrenalin genom min kropp just nu.
Lorenzo.
Att jag kysste dig eller att du kysste mig…
Jag vet inte vem som kysste först…
Saken är den,
det var verkligen inget misstag.
Så du och jag…
Det jag menar är…
Min mamma hjälpte mig att inse, efter att hon hade dött,
att ryckas med av fel sak, eller till och med rätt sak,
vid fel tidpunkt, är inte nåt som man nånsin kan ta tillbaka.
Jag menar, jag trodde att jag tvingades välja
mellan dig och Alessandro,
men hon ville att jag skulle komma hit för att hitta mig själv.
Så…
…för tillfället så måste jag välja mig själv.
Det är så irriterande, för även när du kommer med usla nyheter,
så är du ändå helt fantastisk.
Lycka till.
Du med.
Du behöver det inte.
Tack.
Den 27 augusti. Jag reser hem i dag.
Ärligt talat så är jag livrädd, men jag är redo.
Och till dig, min dotter, så önskar jag av hela mitt hjärta,
att du lever ditt liv fullt ut och tappert,
som en äkta italiensk kvinna.
Jag ska försöka, mamma.
Så tack, Italien.
Du gav mig
ett nytt liv och ett nytt syfte.
Jag glömmer dig aldrig,
min första sanna kärlek.
Till dig.
Är du okej?
Nu vet jag nog varför hon aldrig dejtade nån.
Hon hade redan träffat den rätte.
Jag kommer att sakna dig, Lina.
Åh, Howie.
Hon ville att jag kom hit för att hitta mig själv,
och jag antar att jag fortfarande söker, så…
Jag har bestämt mig för att ta ett sabbatsår. Jag blir kvar här.
Lina. Om man måste vara biologisk pappa, så…
Men eftersom jag oroar mig konstant och ologiskt
över dig,
och bara vill ditt allra bästa,
och tänker på hur jag vill mörbulta de killar som vill dejta dig,
så skulle jag verkligen vilja
att du övervägde att adoptera mig som pappa.
Tack,
pappa.
Jag hade aldrig trott
att min mammas livsönskan även skulle ge mig ett nytt liv.
Ett år senare så har jag väl inte allt utstakat,
men för första gången i mitt liv är det okej.
För även jag hittade nåt i Italien.
En gammal kamera, en galen gudmor och en riktig pappa.
Och mig själv.
Du hade rätt, mamma.
Man glömmer aldrig sin första kärlek.
Greta!
UTHYRES
Det ryktas att nån amerikansk tjej dök upp och avslöjade dem.
De blev tvungna att slå igen.
Lorenzo! Vad…
Wow, se på dig!
Greta gick i pension.
Nån annan tog över stället.
Nej! Jag älskar det här stället.
Vad sorgligt.
Jag ska ta över.
Kors i taket!
Jag jobbar på detaljerna tills jag tar examen.
Det är helt galet.
Jag är så glad för din skull.
Tack.
Och du? Har du varit här hela tiden?
Ja. Sabbatsår.
Jag går några kurser.
Det var trevligt att träffa dig igen.
Ja. Detsamma.
Hej då.
Lina!
-Gick det bra? -Ja.
Vissa saker förändras aldrig.
Bra.
Jag gillar dig som du är.
Förresten, nonna ska laga middag i kväll.
Hon har gjort sin gelato. Vill du följa med?
Vi måste ta min italienska dödscykel.
Jag är ledsen, Lorenzo.
Nej.
Okej.
Vi måste ta min.
Förresten, jag har listat ut den hemliga ingrediensen.
Bättre sent än aldrig.
Undertexter: Susanna Wikman